FIGUUR 8
Vabandust.
Oskate te öelda, kas need küpsised sisaldavad võid?
Ma otsin ilma võita küpsiseid.
Halloo! Vabandust!
Sa pead silmas sita maitsega küpsiseid?
Ei, midagi, mille valmistamiseks on kasutatud maisi- või rapsiõli.
Terve südame heaks.
Kujuteldavaid küpsiseid.
Tüüpiline Sheila. Ta tahab kõike ja korraga.
- Rasvavabad küpsised? - Fantaasia.
Lapsik ja isekas fantaasia.
Tal pole iial olnud vähimatki enesevalitsust.
Ega rindu.
Kas südamehaiguste vältimine on kuritegu?
...nagu kümneaastane poiss.
Mis teil viga on?
Nagu pesulaud.
Võta särk seljast.
Jah, võta see seljast.
Ei, ma ei võta särki seljast.
Särk seljast.
Ma ei võta särki seljast.
Võta see seljast.
- Ma ei võta särki ära. - Võta ära.
Ei! Jätke järele!
- Võta ära. Võta ära. - Ei! Jätke järele! Ei!
On sul kõik hästi?
Jah. Anna andeks, ma ei tahtnud sind äratada.
Ma nägin lihtsalt und.
Millest?
Ei millestki erilisest.
Ei millestki olulisest.
Kuule, ma olen sinu üle väga uhke. Selle üle, et sa teleris tõde tunnistasid.
Aitäh.
Ma tunnen ennast hästi.
See tekitas minus hea tunde.
Ja see innustas mindki sinult midagi küsima.
Hästi.
Sa räägid tihti oma korterinaabrist.
Meetri pikkune, kasutab nime Maya...
Tahaksin temaga kohtuda.
Ah nii.
- Kas sobib? - Jah!
Jah, kindel see. Ma mõtlen lihtsalt Dannyle.
No temaga kohtumine pakub mulle vähem huvi.
Ma pean mõtlema, kuidas seda teemat temaga arutada.
Kõigepealt.
Ta on mind viimaks rahule jätnud
ja ma ei tahaks asja ära rikkuda.
Kõlab loogiliselt.
Aga...?
No ma...
Kas sa kardad rääkida Dannyle minu ja Maya kohtumisest
või sellest, et ma üldse olemas olen?
Kuule, mida sa õhtul süüa soovid?
Oled sa söönud värskelt püütud kala?
Sest sadamakail on õngitsejad, kes...
No see muudab sinu elu.
Tead, ära mõtlegi sellele. Ära üldse muretse.
Oota lihtsalt õhtuni. Eks?
Me ei pea tegema seda siin.
Alusta väiksematest asjadest ja võta siis ette suuremad.
Maria alustab hommikuid pargis,
kus ta Grace'ile moe pärast õuna- ja banaanilõike pakub
ning need siis ise ära sööb.
Siin on Maria golfiklubis.
Ta vaidles administraatoriga 45 minutit basseini temperatuuri üle.
Ja tegi kõigile töötajatele lõuna välja, et oma käitumise pärast vabandust paluda.
See juhtus eelmisel nädalal. Kaks korda.
Siin üritab ta sadamas hüljest paitada, rattapolitseinik kutsus ta korrale.
Olgu, aitab ka. Räägi olulisemast.
Kõik jätkub samamoodi, hr Breem.
Võin teda edasi jälitada, raha vastu pole mul midagi.
Aga ma mõtlen, et te võiksite talt ju lihtsalt küsida, millega ta tegelenud on.
Anna kulutšekid haagissuvilas istuvale tüdrukule.
Aitäh.
Ma olen 40-aastane.
Umbkaudselt.
Ja selle aja jooksul olen ma umbes miljard tundi
peeglisse vahtinud.
Ja nähtut enamasti vihanud.
Käed taha. Põlved. Õlaring. Õlaring.
Aga tõde on see, et ma ei näinudki ennast üldse.
Ma vahtisin peeglisse, kuid ei näinud, mis mulle vastu vaatas.
Niisiis otsustasin ma proovida midagi uut.
Midagi teistsugust.
Nüüdsest peale kehtib Sheila trennis uus reegel:
ei mingeid peegleid enam.
- Kas te olete nõus? - Jah!
Ja nüüd hüppame. Neli, viis, kuus, seitse, kaheksa.
- Enesetunne otsustab kõik, eks? - Jah!
- Ja siin tunneme me ennast tugevana. - Jah!
Me tahame oma kehadele midagi lisada, mitte ära võtta.
Kes on valmis revolutsiooniks?
Aga näiteks mesilased?
Ässitame talle mesilased kallale?
Põhimõtteliselt jah.
No mulle see mõte meeldib. Väga.
- Aga neid on raske transportida. - Tõsi. Ja on ka palju teisi põhjuseid,
miks mitte talle „mesilasi kallale ässitada“.
- Ta nimetas mind valetajaks. - See jõllitab mind.
Mis kuradi saade see on?
Mis mõttes jõllitab? See on nukk.
Minu arust on kogu see tööots halb mõte. Tõmbame uttu. Tule, tibu.
Me ei saa minna, kirjutasime lepingule alla.
Seda ma küll ei mäleta.
Olgu, sõbrad, kuulake mind nüüd.
No püha jumalime.
Ma rääkisin Hartmaniga.
Nad ei võta küpsisereklaame maha,
vaid panevad need pausile, kuni kogu see Sheila jama vaibub.
Ja ta kasutas televisiooni. Ta ründas mind seal, kus ma elan. Mu oma kodus.
Peaksime seda mesilaste asja kaaluma. Või vapsikuid, kes nõelavad korduvalt.
Ei, see jääb küll ära. Aitab neist kuradi mesilastest.
Andke andeks, ma...
Olgu. Palun lubage mul selgitada,
et „Tähestiku tänav“ ei ole mingi suvaline lastesaade. Eks?
See on Sheila tütre lemmiksaade.
Nii et jama vaibumist oodates me ka...
Ründame teda seal, kus ta elab. Ta oma kodus.
Täpselt. Nagu mu onu Patty ütleks, saadame me sõnumi.
Sa oled vist üks haige persevest.
Jah, sa meeldid talle.
Jessas! Aitäh minuga liitumast.
- Ja pidage meeles: ei mingeid peegleid. - Ei mingeid peegleid!
Aitäh! Liituge meie postiloendiga. Jah.
- Ma saatsin reporteri sinu kabinetti. - Aitäh.
Ole lihtsalt valvel.
Ära lase tal midagi üleliigset paljastada.
Ta on reporter, Fidelia, mitte saatan ise. Ta pole isegi jurist.
Aga nägus on ta küll.
Nagu saatan ise.
Su sekretär lasi mu kohe sisse. Midagi küsimata.
- Ta peaks ettevaatlikum olema. - Ta pidas sind kellekski teiseks.
Kes ma sulle nüüd üldse olen?
Kui tema küsiks ja mina ausalt vastata tahaksin,
ei oskaks ma midagi öelda.
Ma ei helistanud sulle jälle, ega?
Ei. Sel korral tulin ma oma algatusel.
Ma üritasin sind kuulata, Maria psühholoogi juurde viia.
See ei õnnestunud.
Viia? Vastu tema tahtmist?
Ei, ma küsisin. Ja tema keeldus.
See oli minu jaoks uus ja ebameeldiv kogemus.
Sa ei ole äraütlemisega harjunud.
Ei vasta tõele. Võtame näiteks sinu.
No see ei olnud ju äraütlemine.
Kas sa ise käid samuti kellegi juures? Vaimse tervise spetsialisti?
Hetkel mitte, aga olen käinud.
Ja see aitas?
Näita, kuidas see käib.
Kas ma istun?
Või heidan pikali?
Pikutamine aitab lõõgastuda.
Kuidas sa ennast täna tunned?
- Saan aru. See vist ei... - Ei-ei. Lihtsalt...
Kuidas sa ennast täna tunned? Mida sa tunned?
Olgu.
Ma olen...
segaduses.
Endast väljas.
Ebakindel. Frustratsioonis.
- Saab seda tundeks nimetada? - Kui sa nii ütled.
Kas mingid reeglid on ka?
Reeglid on, kuid enamjaolt on see lihtsalt koht, kus rääkida.
Kõik jääb nende seinte vahele.
Nagu palvetamine.
Aga koos usaldusväärse professionaaliga.
- Kust sa tead, et sa neid usaldada saad? - Ei teagi. See on sinu valik.
Nii et vaja on usku.
Ma ei saa Mariat enam usaldada.
Ma lasin teda jälitada, selle asemel et temaga rääkida, otse küsida.
Ja ma ei tea, miks.
Mida sa kardad?
Ma ei karda kedagi.
Aga...
Mida sina kardad?
Seda, et mind nähakse. Nähakse seda, kes ma tegelikult olen.
Televisioon on siis loogiline valik.
See on vaid osa minust.
Sa oleksid pidanud nägema, kuidas inimesed pärast ta trenni käitusid.
Enne trenni ja trenni ajal on rahvas alati pöördes,
aga pärast tema otse eetris esitatud ülestunnistust
seisid nad järjekorras, et teda puudutada. Nagu oleks ta Jeesus või midagi.
Nad kallistasid teda ja nutsid. Rääkisid, kui tähtis ta neile on.
Nii et, tead, otse loomulikult kirjutab ta nüüd raamatu.
Raamatu? Ta kirjutab raamatu?
Jah.
Tänapäeval võib igaüks raamatu ise välja anda,
nii et hea uudis. Talle.
Ei, mingi kirjastaja pakkus talle avanssi.
Keegi läänerannikult?
New Yorgist.
Ta...
Ta läheb teleekraanile ja räägib oma probleemidest
ning nüüd saab ta veel raamatu kirjutada?
Tundub nii.
Kuule.
Kas sa oled seal all lõpetanud?
Sest mina ei ole.
Hästi.
Olgu.
Tahan ka raamatut kirjutada.
Voilà.
See näeb väga kaunis välja.
Meriahven, röstitud mandelkartulid ja, avatud meelt, palun...
rooskapsad.
Ma tean. Kõik vihkavad neid, kuna keedavad need ise sodiks.
Neid ei austata nii, nagu nad väärivad.
- Ma ei tea, kuidas sinuga on... - See köögivili...
...aga mina olen küll kiimas nagu kits.
Kui ta rooskapsastest niiviisi räägib,
libisen varsti tooli pealt maha.
Anna andeks, ma aina lobisen.
Toit mõjub mulle nii.
- Anna andeks. Selliseks ma muutun. - Ei, see on väga armas.
Sa suhtud köögiviljadesse sellise kirega.
Ja ma...
Palun jätka.
Olgu. No võtmesõna on blanšeerimine,
täpselt parasjagu,
sest nii avanevad maitsed.
See on nagu aken.
Aken? Aken kuhu? Igavusse?
Sinu maitse ei ole selline. Sa ei taha seda.
Sa tahad koos hr Mormooniga seal toas ulakusi teha.
Mitte hr Tomatipeaga siin haudepottidest rääkida.
Olgu, aitab ka.
Jah.
Ei, ma... Anna andeks. Aitab selgitustest.
- Jajah. - Maitseme lihtsalt. Olgu.
- Imemaitsev. Aitäh. - Tore. Võta...
Võid soola lisada. Soolaga ma ei liialda.
Sool ei huvita kedagi!
- Minu toit on ideaalne. - Jah.
Tead, muide, ma pean ütlema,
et ma tunnen ennast nii halvasti. Käisin sulle selle Maya asjaga peale.
Sul on selletagi probleeme küll.
Kas see mees ei suuda midagi küsida, ilma et kohe tagasi tõmbuks?
Muidugi võid sa Maya kohta küsida.
Sa väärid palju paremat. Palju, palju paremat.
Ja ma räägin Dannyga esimesel võimalusel.
- Oled kindel? - Ta ütles seda just!
- Ole mees, mitte mingi pehmo! - Püha issand, lõpeta! Palun.
Olgu.
Anna andeks.
- Mul on lihtsalt selline päev... - Pole vaja selgitada. Ausalt.
- ...ja ma tahan nautida... - Jah.
- Jah, peaksime vist... - ...seda. Praegu.
Sööme lihtsalt.
Kala on...
- Ma lisangi vist pisut soola. - No...
Pikk päev kontoris?
Jah, lausa hirmus pikk.
Kusagil oled sa tõepoolest ületunde teinud.
No tõesti, Deb.
Rahune maha, eks? Väga tore, et sul keegi on.
Tahaksin lihtsalt selle naise ja ta kahe lapsega kohtuda.
Ta näib nõnda äge olevat...
See on Fidelia. Sheila assistent.
- Ei! - Sobib? Püha issand.
Ja enne kui sa ühegi kuradi sõna ütled...
Jah, ta on tõesti vaid pisut üle 20, kuid see-eest varaküps
- ja intuitiivne. - Sheila läheb hulluks.
Mis ajast sind Sheila arvamus huvitab? Sa kutsusid teda selgrootuks kõrendiks.
Kümne aasta eest. Nüüd kardan ma teda pisut.
Ka sina peaksid kartma. Sest seal teleekraanil on ta aukartust äratav.
- Jah, ma tean. - Püha issand.
Sa oled temasse ikka armunud, eks, va töll?
Ujud talle külje alla, lootuses ta tagasi võita.
Ma lähen tütart kallistama.
- Hästi. Nii vahva. - Sest mul oli pagana raske päev.
Danny, käi enne duši all.
Arvasin, et oled õhtul tööl.
Võiksin olla, aga ei ole.
Ma nägin täna toidupoes su kolleegi.
Enda arust oli ta diskreetne.
Aga ma kasvasin Juárezes. Ma tean, kui mind jälitatakse.
Kas sa ütled mulle, milles sa mind kahtlustad?
Mulle tundub...
et ma ei tunne sind enam.
Ja kui su kõrilõikaja mul köögiviljalettide vahel kannul käib,
siis kuidas see aitab?
Ei aitagi.
Mitte et ma sind ei usaldaks.
Ma ei oska kõike seda lihtsalt enam kuidagi koos hoida.
No sa ei peaks.
Mind usaldama.
Kui me veel ühte last saada plaanisime,
veel ühte last saada proovisime,
käisin ma eriarsti juures, väljaspool meie kogukonda.
Ülikooli juures töötava arsti juures.
Ta ütles, et minu munarakkude varu on piisav.
Enam kui piisav.
Mis tähendas, et probleem oli sinus.
Nad pakkusid lahendust, mida sa iial heaks kiitnud ei oleks.
Arvasin, et minagi ei kiidaks.
Aga peagi istusin ma sellel toolil
ja lasin endasse sisestada võõrast spermat.
Ja niimoodi õnnistatigi meid Grace'iga.
Meie tütrega.
Ja niimoodi tegingi ma, mida vaja,
et, nagu sa ütled, „kõike seda koos hoida“.
Noh, ma lasen sul tööriided seljast võtta
ja panen ahjuroa uuesti sooja.
- Tšau. - Tere.
- Tahad sisse tulla? - Jah, ikka.
- Tore. Kuidas tööga läheb? - Tahtsin küsida...
Anna andeks. Ole hea.
Mul on keegi.
Hästi.
Tema nimi on Carlos ja ta... Me...
Me arvame, et tal oleks aeg Mayaga kohtuda.
Ah nii. Jajah.
Noh... Väga lahe. Tore.
See on ju asjade loomulik käik, selliste teemade puhul.
Hoopis veidram oleks, kui su uus peigmees Mayaga ei kohtuks.
Te elaksite siis ju topeltelu.
- Mis poleks üldse sinu moodi. - Pea hoogu, Danny.
- Me leppisime kokku, et kui kumbki meist... - Jah, ka mul on keegi.
Jah. Ja ta on väga tore.
Võtame asja rahulikult, aga mul on kiusatus pisut hoogu lisada.
Ja kus te kohtusite?
Tööl.
- Ja kas Maya on temaga kohtunud või... - Seda on raske öelda.
- Mida? Mis mõttes? - Emme! Kuidas riided meeldivad?
No tõesti.
Heldeke.
- Mis toimub? - Minu pealt ta seda ei õpi.
- Ta õpib seda telerist. - Jah.
Ta vaatab ainult lastesaateid ja neidki mõõdukalt, eks?
- Jah. - Jah, ei midagi muud.
- Tere, Sheila. - Tere, Deb.
Ja võta heaks, hoian su mõlemal lapsel silma peal.
- Jajah. - Oled talle rääkinud?
Jah.
Kogu see olukord on põhimõtteliselt sinu sõbra süü.
Kelly Kilmartini.
Ma ei nimetaks teda sõbraks.
Ta on sel nädalal „Tähestiku tänava“ saatejuht.
Ma näen sel pildil välja nagu lühinägelik kantrilaulja.
Su tütrel seevastu on lõbu laialt.
Tissid on vahvad.
Kuule, Maya, hakkame minema, eks?
Maya, äkki annad issile tennisepallid tagasi?
- Ei! - Las ta võtab, Banaan.
- Aitab neist, aitäh. - Ei!
- Aitäh. Äkki võtad? - Ei!
Jah, ma ei tunne ennast hästi.
Aitäh mõistmast.
Jah, olgu siis. Hästi. Head ööd.
Järjekordne päev, järjekordne vale järjekordsele mehele.
Ma ei valeta talle.
Sa ei ole haige.
Tunned end halvasti, kuna hr Mormooni oli nii tore taas näha.
Ma soovin, et oleksin su esimesel korral tapnud.
- Ma üritasin. - Sa ei mõtle seda tõsiselt.
Ja mis on plaan? Elu lõpuni üksi jääda?
Ilmselgelt pole mul plaani.
No see on selge.
Aga sa tõukad eemale kõik,
kes ilmutavad mingitki märki armastusest või kiindumusest.
Tõukan tõesti, mis?
Miks ma seda ikka ja jälle teen?
Sest sa oled pigem üksinda, et keegi sulle haiget teha ega sind alt vedada ei saaks.
Või sind, ütleme otse, surnuks ei tüütaks.
See on tõesti hirmus tüütu. Mul on Carlosega igav.
Tema headus on igav.
Mis mul viga on?
Sa oled eriline. Ja see on väga üksildane.
Aga mul läks palju paremini.
Kuid „paremini“ tähendabki igavust. Ja sa ei taha igav olla.
Ma ei taha olla ka haige ega üksik.
Sa ei olegi üksinda. Sul olen ju mina.
Ma igatsen Gretat. Igatsen ehtsat sõpra.
Sa ei väärtustanud ega kuulanud teda.
Sõprus on kahesuunaline tänav, va paks lits.
- Ära ütle nii. - Ära ole paks lits.
Asi on sinus. Sina ei lase mul kellegagi lähedaseks saada.
Sa pole mu sõber ega armuke.
Sa oled nagu kutsumata külaline, kes keeldub peolt lahkumast.
Mitu korda ma pean paluma, et sa mu lihtsalt rahule jätaksid, raisk?
- Jäta rahule! - Emme?
Kallis?
Oh heldus.
Ma ei näinud sind.
Kellega sa rääkisid?
Mitte kellegagi. Ma ei rääkinud kellegagi.
Lähme voodisse.
Need kaks? Aitäh.
Kas soovite midagi maitsta?
Olgu.
- Väga hea. - Jah, Cherokee Purple.
Üks meie pärandsortidest. Või näiteks Green Zebra...
Ma võtan viis.
Viis...
Kasti.
Viis kastitäit?
Ma võtan kogu...
Ma võtan kõik.
Hästi. No ma panen kauba valmis.
Kas te varustate restorani? Ma ei tunne teid vist.
Ei, need on isiklikuks kasutamiseks.
Kas piisab?
Jah.
Kuulsin, et teil on siin midagi erilist, nii et tahtsin kauba ise üle vaadata.
Olgu. Ma kutsun kellegi appi neid tassima.
Pole vaja.
On küll. Need on üsna rasked.
Kuidas teie suhe edeneb?
Mida?
Minu omas on rasked ajad.
Kahju kuulda.
Kas see ütlus vastab tõele? Et takistused teevad suhte tugevamaks?
Nojah.
Ma mõtlen vahel, mis tunne on olla suhtes, kus kirg jätkuvalt lõõmab.
Ent siis meenub mulle, et kirelõõm kustub.
Aga te peate olema valmis jätkama.
Ja mitte vaid üks teist, vaid mõlemad.
Ma kutsun kellegi appi. Äkki aitad teda viie kastiga?
- Muidugi. - Lihtsalt mõtteaineks.
Sheila ei pea vastu, kui sädet ei ole.
- Mis... - Ole tubli.
Auto on siinsamas.
Vahel,
kui maailm näib liiga suur, liiga pime ja hirmus,
meeldib mulle meenutada ühte asja.
Et järgmise nurga taga
võib alati oodata maagia.
Kus ma olen? Ja miks on mul hirmus porgandi isu?
Kes talle seda öelda tahab?
Öelda mida?
Kuidas sa sisse said?
Lihtsalt tulin. Keegi ei takistanud.
Sa ei tohi siin olla.
Ta pole ehtne. Tead seda, eks?
- Mida? - Ta pole ehtne.
- Sa ei ole ehtne! - Vaband...
Sa ei ole ehtne! Sa oled võlts!
Andke andeks. Ma ei tea, miks ta tuli.
- Võlts! Ta on võlts ja valelik! - Ta lahkub.
- Mine ära. - Ta on võlts!
Äkki ütled, mis pagan siin toimub?
Ütleksin, aga ma ei tea vist isegi.
Ta ei ole ehtne.
Kõik on võlts: nimi, juuksed, suured poest ostetud tissid.
Ära käpi mind! Kes mind puudutada lubas?
Vahet pole, sest sa ei ole ehtne. Mina olen.
Ja sina oled ka, Greta.
Sa oled ehtne. Oled mu sõber.
Ja palun vabandust. Ma tulin siia vabandust paluma.
Ja ma vajan sind.
Ma tahan sind tagasi oma ellu.
Kuule, lähme.
Tule.
Sa oled temast parem.
Ja minust. Sa oled minust parem.
- Ei tea midagi. - Mina tean.
Lase lahti.
Sa oled lihtsalt võimatu!
Kuule. Greta.
Greta? Gretel? Gradel? Gradel.
Aga kes mulle nüüd siis massaaži teeb?
See lastesaade ei olnud tema mõte.
Mina käisin selle välja.
Miks?
Kuna see mõjus talle hästi ja sulle halvasti.
Peamiselt sulle halvasti.
Ma väärin seda.
Ma pean nii palju vaeva nägema, et su usaldus võita.
Ja ma pean sulle nii paljut selgitama. Sellest, et...
Jah, seda on tõesti vaja.
Aga äkki mõnel teisel korral? Sest mul on praegu hirmus nälg.
Jah, mul ka.
Ma olen... samuti kohutavalt näljane.
Jah? Mille järele sul isutab?
Hamburgeri.
Jah, lähme hamburgerit sööma, raisk.
LÕPP
Tõlkinud Triin Jürimaa