Hei.
Sheila.
Tule sisään.
En odottanut näkeväni sinua Renossa.
Mitä...
Onko onnetar kanssasi tänä iltana?
Tai tänään. On päiväsaika.
En pelaa.
Tiedän. Se oli vitsi.
Soitit minulle.
Viime yönä.
Sanoit, että haluat tavata.
Niin soitin.
- Et taida muistaa sitä. - Muistan.
Et muista.
En niin.
- Anteeksi kamalasti... - Olit juovuksissa.
En tullut tänne...
En odota mitään.
Annoinko sinun odottaa jotain?
Halusin vain varmistaa, että olet kunnossa. Siinä kaikki.
Etkö ole kunnossa?
Joinakin päivinä minä en vain jaksa.
Tänään en jaksanut.
En.
Vihollisesi, jonka halusit tehdä vaarattomaksi...
- Onko hän täällä? - Kyllä on.
Hän on kaikkialla. Aina lähettyvillä.
Kiitos, että kävit.
Olisi ollut mukavaa paeta hetkeksi -
ja pystyä korjaamaan jotain.
Marian seurassa tunnen oloni hyödyttömäksi.
- Tule istumaan. Kaadan sinulle vettä. - Minulleko? Ei, se...
- Tuo ei ole tarpeen. - Ota vain.
Mitä...
Mistä on kyse?
Hän ei ole oma itsensä.
Suoraan sanoen pelkään sitä, millainen hän on sisimmässään.
Yritämme auttaa,
ja kirkko välittää todella, mutta kaikki tuntuu epäonnistuvan.
Pelkään turvallisuuden puolesta.
Marian ja vauvan.
Oletko harkinnut terapiaa?
En.
Se voisi auttaa.
Todella.
Eri tavallako kuin Jumala?
Ehkä.
Entä jos Jumala auttaa häntä nyt?
Ehkä Jumala toi sinut tänne kuulemaan, että terapia auttaisi...
Oletko profeetta?
Tiedät jo, että olen.
Miksi muuten seuraisit minua?
Jumala auttaa häntä varmasti, mutta sillä välin -
voit hankkia myös ammattiapua.
Mistä edes aloittaisin?
Ovi auki, Sheila!
Mitä hemmettiä, Sheila?
Selvä.
Meidän pitää puhua.
- Anteeksi. Tämä on... - Avaa ovi!
- Mitä? - Anteeksi.
Olenko vitsi?
Onko koko juttu yhtä vitsiä?
Olet nyt TV-persoona, mutta riisuuduit ilkialasti -
alan vaikutusvaltaisimpien edustajien edessä?
- Siihen liittyy muutakin. - Hartman on raivona ja huolissaan,
mutta enimmäkseen raivona. Niin olen minäkin.
Ymmärrän kyllä. Ehkä...
Kun Wake Up, San Diego kuulee terveysnaisensa esitelleen toosaansa...
- Älä, Greta. - Pääsin kotiin.
Ehdin vain katsoa, kun kaksoset puhalsivat kynttilät,
ennen kuin minut kutsuttiin tänne,
koska sinä strippasit Kansallisilla terveys- ja kuntomessuilla!
En ollut täysin alasti.
Taloudellinen vapautemme on uhattuna, ja sinä...
Osoititko mieltäsi, vai onko tämä pelkkää vitsiä?
Ei tämä ole vitsiä. Olen todella pahoillani.
Kun tapasimme Hartmanin, pelkäsin sitä, että esittelisit ruokatuotetta.
Se olisi voinut olla liikaa, koska olet yhä toipilaana.
Kerro, että vedit lärvit, kuvittelit Kellyn suutelevan sinua,
heräsit kovassa krapulassa, survoit kankkusi kureliiviin,
säikähdit, revit rievut yltäsi kaikkien edessä -
ja tungit kitasi täyteen keksejä, jotka oksensit.
Sitten löysit oven takaa syrjähyppymiehesi surun vallassa,
mikä on sinun syytäsi, koska kaikki sinuun koskevat -
saastuvat pilalle, ja Gretan pitäisi unohtaa "yrityksenne",
ennen kuin hänkin saastuu.
Greta.
Minä sorruin -
henkisesti.
Niin voi tapahtua toipuessa, ja se oli vain hetkellistä.
En anna sen toistua.
En anna.
Olemme yhdessä.
Sinä ja minä.
Puhun Hartmanille ja katson, mitä voin tehdä.
Kiitos.
Oletko varmasti kunnossa?
Olen.
Ei hätää. Hän lähti.
- Anteeksi. - Tämä on typerää. Minä lähden.
Ei sinun tarvitse.
Niin.
Jos tarvitset minua...
Mitä?
Mitä teen?
Loistavaa.
Kännäsit ja soitit pojalle kuin 17-kesäinen.
Halusit panna häntä loruiltuasi Jumalasta ja vaimosta.
Mikä sinua riivaa?
Ei mikään, koska tällainen sinä olet.
Sydämetön, läski luuseri. Olet täysin arvoton. Turha.
Niin...
Oli vuodenaika mikä tahansa.
- Halaa minua, paskapää. - Niin. Anteeksi. Tietenkin.
- Vau. - Voi sinua.
Ihanaa, että soitit.
Näytät kamalalta.
- Mitä? - Bussi oli läkähdyttävä.
- Onko ilmastointia? - Se on päällä.
Greta on oikeassa. Nolasit itsesi,
kun esittelit ikäloppua luukasakroppaasi kollegojesi edessä.
Kaikki tuijottavat tietäen, että nännisi näyttävät rusinoilta.
He varmaan haistoivat nuhjuisen mirrisikin.
Voimme jakaa kaiken puoliksi, mutta aloitin juuri vaativan työn.
Autan mielelläni. Pääsen viettämään aikaa veljentyttöni kanssa.
Oli päästävä pois Phillystä. Pikkukaupunki ahdistaa.
Joka paikka muistutti minua Jackista,
joka vei Nikon F3 -kamerani kaniin.
- Miten valokuvaaja eläisi ilman kameraa? - Niin.
Suljin studioni, jossa myös asuin.
Muutin yhteen Tonyn kanssa. Muistatko hänet?
- En. - Ei tunne nuotteja -
mutta soitti pianoa elannokseen.
Kun Monican Misty-tytär lähti opiskelemaan, sain hänen huoneensa.
Sitten ryhdyin hammaslääkärin vastaanottovirkailijaksi,
ja työajat olivat täysin järjenvastaisia.
Vapaata oli vain viikonloppuisin. Heistä se oli täysin normaalia.
Sitten Misty soitti ja sanoi: "Tarvitsemme asuntolavastaavan.
Tule tänne asumaan." Se oli mahtavaa.
Jouduin kuitenkin noudattamaan samoja sääntöjä kuin opiskelijat.
Se ei sopinut. Vapautta ei ollut lainkaan.
Oli mahtavaa päästä tänne veljeni seuraan. Kaipasin häntä valtavasti.
Olen pahoillani, Deb.
Olen todella pahoillani, että olemme olleet etäisiä jonkin aikaa.
- Kymmenen vuotta. - Niin.
En syytä sinua, Danny.
Sheila teki siitä vaikeaa.
Olemme nyt kuitenkin yhdessä, ja se on tärkeintä.
Autan sinut tämän yli. Teemme sen yhdessä.
Voihan paska! Kuka tuo iso tyttö on?
Et voi olla pikkuinen Maya-vauva. 11-vuotiasko olet?
- Kuusi. - Etkä. Tänne sieltä.
Meillä on vielä hauskaa yhdessä. Lupaan sen.
EDISTYNYTTÄ AEROBICIA
Miksi treenaisit? Se on ohi.
Ei enää aamuohjelmia vaan "hyvää yötä, Sheila".
No niin, naiset ja herrasväki.
Aloitetaan.
Rauhallisesti ja hitaasti.
Puolelta toiselle.
Pikku hyppyjä.
Sitten keinutaan.
Sulavasti ja rennosti.
Kuin tuuli puiden latvoissa.
Käsivarret kehäksi. Uidaan järven halki.
Hidasta.
Mukavan rennosti.
Kaikki katsovat sinua.
Sitähän sinä haluat.
Olet nyt julkkis, joten anna jotain katsottavaa.
Voi sentään.
Voi olla liian myöhäistä,
nyt kun kaikki näkivät sinun pullahtavan korsetistasi -
kuin haljenneesta keksipaketista.
No jaa. Pahempi juttu.
Sheila?
Voi ei.
- Et halunnutkaan, että tulisin. - Ei. Kyse ei ole siitä.
Minä vain... En voi uskoa, että tulit.
Olen hieman sekaisin.
Itse asiassa olen todella sekaisin.
Tule tänne.
Ei hätää.
- Vien sinut syömään. - Hyvä on.
Illallinen on katettu.
- Vihreät pavut näyttävät mahtavilta. - No niin.
Tuo. Tämä.
Kas tässä.
- Onko tuo... - Mummin perunapataa? Totta munassa.
En muista, koska olisin syönyt...
Tässä. Täydensin muuten mehuvarastojanne.
Tai paransin niitä.
Me emme harrasta noita.
- Tämä on tosi hyvää. - Eikö olekin?
Tietenkin on. Siinä on glukoosi-fruktoosisiirappia.
No niin. Sitten syödään.
Voi paska.
Anteeksi, Maya.
Unohdin kokonaan kasvisjuttusi. Voi paska.
Älä pahoittele. Ei hätää.
Ahmit hirveästi lihaa.
Elävin muistikuvani sinusta lapsena on se,
että olit aina ilman paitaa ja kanankoipi kädessä.
Isäsi riipi lihat irti luusta.
- En. - Tämä kasvissyöjäjuttu...
- Keksikö Sheila sen? - Me molemmat päätimme.
Enemmänkin ympäristön kuin eläinten hyvinvoinnin takia.
Hän hallitsi syömisiäsi ja sinua.
Sanonpahan vain, että elämäsi on omasi -
nyt.
Minä haluan tuota. Saanko?
Vähäsen.
- Ei... No niin, Debbie. - No...
- Lisää! - Maya.
Nyt riittää.
Makeille juomille ja liharuoille.
Olet kauttaaltasi Rubin.
Ne ovat herkullisia.
Niin. Ne näyttävät hyvältä, mutta...
Yleensä tykkään valita. Valmis ruokalista on uutta minulle.
Ajattele, että sinulla on opas,
jolla on valtava määrä kokemuksesta kumpuavaa tietoa.
Keittiömestari otti aikaa maistamiseen ja kokeiluun.
Hän punnitsi kaiken gramman tarkkuudella,
jotta lopuksi olosi on kylläinen mutta mukava.
Voit rentoutua.
Ei tarvitse ajatella.
Nauti.
Onko hyvää?
Täydellistä.
Olen iloinen, että tulit.
Niin minäkin.
Tämä päivä on ollut...
Päiväni oli aikamoinen.
Minä kuuntelen.
- Saanko lisää? - Et. On nukkumaanmenoaika.
Jätä tilaa huomisellekin ruoalle.
Pese hampaasi.
Miten voit?
Hyvin. Olen täynnä. Tämä oli mahtavaa.
Ei. Tarkoitin sinua. Miten voit?
Ihan hyvin.
Yritän saada selkoa yhteishuoltajuudesta...
- Hän sekoitti sinut täysin. - ...juuri nyt.
- Ei, vaan... - Hän tärveli sinut.
Hieman. Ehkä vähäsen.
Olet yksinäinen.
Niin.
Ei hätää. Olen tässä.
Olet oikeassa.
Tuntuu pahalta myöntää, että olen yksinäinen.
Näin käytävällä esitteen joistakin luau-bileistä.
Se kuulostaa hauskalta.
- Vahdin Mayaa. Mene sinne. - Ei.
- Miksi muuten tulin? - Joka ilta on luau. Ei se ole ihmeellistä.
Eikä hauskaa. Kaikki ovat ilkeitä.
- Kaikkiko? - Niin. Kaikki.
- Menin sinne avoimin sydämin ja mielin, ja... - Sinä taidat pelätä.
Minä... Pelätä? En minä...
En pelkää luauta, Debbie.
Jos et usko minua, mene itse.
Näet vielä. Vaikka kaulassa olisi kukkavyyhtejä,
alohan periaatteet eivät ole vallalla.
Jostain syystä olin lopulta alasti.
- Niin. - Anteeksi.
- En tarkoita... - Se ei ollut hauskaa.
- Kukaan ei nauranut. - En minä...
Se oli varmasti kamalaa mutta hemmetin huvittavaa.
Älä. Se oli...
- Se oli kauhea kokemus. - Voi luoja.
Anteeksi. Niin oli.
Kureliivejä kuntomessuilla?
Millä vuosikymmenellä elämme?
Ehkä tarvittiin ravistelua.
En tullut ravistelemaan -
vaan edistämään uraani. Ottamaan seuraavan askeleen.
Niin.
Ravintoloitsijat kehottavat minuakin ottamaan seuraavan askeleen.
Perustamaan oman ravintolan.
Mutta... Ei.
Ihan sama. Ei se ole kiinnostavaa.
Ei. Kerro minulle.
Se ei ole...
En kiinnostunut ruoasta sen takia.
Miksi kiinnostuit?
Hyvää huomenta!
No niin.
Tuon smoothieita ja uutisia.
- Huomenta. - Huomenta.
Minä tulen.
- Hei. - Et usko tätä,
mutta pelastin Hartmanin sopimuksen.
Se vaati suurta diplomatiaa.
Taputan itseäni hieman selkään.
- Juttu on näin... - Ajattelin eilisiltana ja...
Minäkin haluan jakaa jotain kanssasi.
- Istu. - Mitä olet ajatellut?
Hyvää vain.
- Pidät tästä. - Hyvä on.
Istu vain.
Haluan parata perusasioihin.
Siihen, joka alkujaan innoitti minua.
Messut ja keksit...
Ne eivät ole tavoitteemme.
Retkahdukseni on merkki.
Emme tarvitse Hartmania. Pärjäämme paremmin ilman heitä.
Mitä oikein puhut?
Onko täällä joku...?
- Hei. Tule vain. - Hei.
Tässä on Greta, Carlos. Olen puhunut hänestä usein.
- Pelkkää hyvää. - Niin.
Anteeksi. En ole parhaimmillani.
Tätäkö sinä olet puuhannut?
Kätkitkö hänet tänne?
- Mitä? Kätkit? - Mitä? En.
- En. - Meidän pitää jutella.
Yksin.
Kas vain.
Menikö kehnosti kehnossa luaussa?
Olen pahoillani, Danny. Minulla oli hauskaa.
He olivat tosi kivoja.
- Ratkiriemukkaita. - Ehkä koska olet nainen.
Ehkä.
Suhtaudut kuulemma mulkkumaisesti kierrätykseen.
Olenko mulkku, koska välitän planeetasta? Tosi kiva.
Ehkä sinä olet ongelma, suloinen ja tyhmä veljeni.
Ei se ole syytäsi.
Tuossa lienee tarpeeksi viinaviisautta tälle päivälle.
Äiti hemmotteli sinua.
Älä viitsi.
- Tiedät sen itsekin. - Ei hemmotellut.
Hän ylisti sinua aina, kun kiitit tai pyyhit pyllysi.
Luulit kehuja rakkaudeksi, ja siksi olet tuollainen.
Haista vittu.
Entä avioliittosi? Tai siis...
Se vain vahvisti ihailun tarvettasi.
- Jos sellainen luinen ämmä hyväksyy sinut... - Jo riittää.
Unohdetaan tuo viimeinen.
- Niin. - En tullut hankkimaan harmeja.
Haluan auttaa.
Isi.
Hoidan tämän. Lähde lenkille.
Hyvä on. Hienoa.
Annat taas miehen, jota aloit vasta hiljattain panna,
määrätä uuden suunnan elämässäsi.
Tämä oli minun päätökseni.
Hän vain kuunteli. Voisit ottaa opiksi.
Ei. En kestä tällaista enää, Sheila.
Ei. Laitoin kaiken pantiksi sopimuksen takia, ja haluan...
Tämä on minulle muutakin kuin sopimus.
Tämä on elämäni.
Minä olen Body by Sheila.
Et koskaan näe minua liikekumppanina.
- En tarkoittanut sitä niin. - Arvaa, kenen kanssa olen puhunut.
Kelly Kilmartinin.
Hän ei uskonut, että voisin korjata asiat Hartmanin kanssa.
Liiketajuni teki häneen vaikutuksen.
- Juuri niin. Blondi on sanataituri. - Hän on myös juoppo valepukki.
- Vietin aikaa hänen seurassaan, ja... - Hän on vallanhimoinen ammattilainen.
Ei hätää, jos et halua Hartmanin sopimusta.
Sitten Kelly saa sen.
Huhuu.
Hra Rubin?
Hei. Tulin puhumaan vaimolleni, ja kello on yhdeksän.
Ettekö olekaan auki?
Vitkastelin tänään hieman, koska pomoni on toisaalla.
Niin. Aivan. Tiedän.
Minä... Hän on...
- Kansallisilla... - Niin...
- ...kunto- ja terveysmessuilla Renossa. - Niin. Renossa.
Tiesin sen. Voi paska.
- Hitto vie. - Kaikki hyvin, hra Rubin?
Kutsu Dannyksi.
- Ei kiitos. - Voinko jättää hänelle viestin?
Nytkö?
- Niin. Asia on kiireellinen. - Toki.
No niin. Aloitetaan...
"Sheila. Ymmärrän nyt kaiken.
En siis kaikkea koko universumissa."
- Se kirjoitetaan... - Osaan kirjoittaa sen, Danny.
Niin. Tietenkin. Anteeksi. Valmiina?
"Ymmärrän kaiken kuntoilusta.
Olit oikeassa, Sheila. Täysin.
Kunnon ja terveyden suhteen. Sheila..."
Fidelia. Älä kirjoita Sheilan nimeä joka kerta.
Sanon sen ääneen rytmin takia.
- Selvä. - Hyvä.
"Teet jotain merkittävää ja tärkeää.
Tiesit sen jo, ja nyt minäkin tiedän.
En tarkoita tätä mustasukkaisessa tai uhkaavassa mielessä.
Jos olisin kuunnellut sinua,
olisin ehkä ymmärtänyt tämän tärkeyden -
ja löytänyt onnen nopeammin.
Olisin nähnyt tämän ja sinut.
Kuka tietää? Ehkä silloin olisi erilaista."
Anteeksi. Tämä muuttuu nyt oudoksi.
Oletko yhä mukana?
- Olen kyllä. - Hienoa.
"Nyt tiedän, miksi panit John Breemiä."
Voit kirjoittaa sen.
"Tiesin, miksi Breem pani sinua, mutta nyt tajuan toisenkin puolen.
Ehkä hän tavallaan kuunteli sinua.
Sinä ymmärrät paljon, Sheila."
Voit lisätä sen "Sheilan".
Se on aika tärkeä.
- Selvä. - No niin.
"En anna sinulle anteeksi nyt tai koskaan.
Haluan sinun kuitenkin tietävän, että ymmärrän.
Onhan sekin jotain,
josta voidaan aloittaa."
Niin. Siinä kaikki.
Sinä...
Haluatko käydä joskus kahvilla?
Se ei olisi hyvä ajatus.
Mutta... Ehkä.
Ehkä haluan.
Hei.
Anteeksi.
Halusin kertoa...
Ajattelin kertoa.
Olen pahoillani kirkon puolesta.
Kirkon suhtautuminen terveyteesi -
ja hoitoosi on saattanut olla väärä.
Minulle on kerrottu vaihtoehtoisesta lähestymistavasta.
"Kerrottu"?
Psykiatrista. Varasin sinulle ajan huomiseksi.
- Mitä? - Tohtoria kehutaan taitavaksi.
Pidätkö minua hulluna?
- Minusta ammattiauttaja... - Ei! Ei tule kuuloonkaan!
En ole hullu, John.
En voi uskoa, että sinä...
Ei!
Se pukee minua paremmin.
Kelly ja Greta. Pomoja, pimuja ja parhaita kamuja.
Menetit hänet. Ainoan varman toverisi.
- Miten pärjäät ilman häntä? - Mainiosti.
Minulla on työ TV:ssä, poikaystävä ja kosolti ihailijoita.
Tällä hetkellä. Mutta jos uskot pärjääväsi ilman itseesi uskovaa tosiystävää,
olet läskimpi kuin luulinkaan.
Läskimpi? Sanoit väärin.
En laadi sääntöjä.
En halua puhua sinulle enää. Voit poistua.
Iso ateria Carlosin seurassa,
ja annoit parhaan ystäväsi lampsia tiehensä.
En halua suuttua sinulle!
Et tee niin enää.
Käyt ryhmäterapiassa. Sinä toivut.
Minä toivun!
Ei siltä näytä. Roikut ohuen langan varassa odottaen, että se katkeaa.
Kuten kaikki muotisalissa,
kun päätit esitellä antiasi -
ja pölyistä posliiniasi.
Tarvitsetteko apua?
Pärjään kyllä, kiitos!
Tekstitys: Petra Rock