Hej.
Hejsa.
Sheila.
Kom ind.
Jeg troede ikke, jeg skulle se dig i Reno.
Hvad... Skal du et smut forbi de enarmede tyveknægte i aften?
Eller i dag. Det er dag.
Jeg spiller ikke.
Nej, det var for sjov.
Du ringede.
I går aftes.
Du sagde, du ville se mig.
Ja, det gjorde jeg.
- Du kan ikke huske det. - Jo, jeg kan.
- Nej, du kan ej. - Nej.
Undskyld, jeg...
Du var fuld.
Jeg kom ikke for at...
Jeg forventer ikke noget.
Fik jeg... sat nogle særlige forventninger?
Jeg ville bare sikre mig, at du var okay. Ikke andet.
Er du ikke okay?
Jeg har bare nogle dage ind imellem, hvor jeg ikke kan.
Og i dag... kunne jeg ikke.
Jeg blev væk.
Din modstander, hende, du ville neutralisere,
- er hun her? - Ja, hun er her.
Hun er overalt, viser det sig. I hvert fald overalt, hvor jeg er.
Tak, fordi du kom.
Jeg må indrømme... at jeg greb chancen for at komme lidt væk.
Her var et problem, jeg kunne løse.
Ikke som med Maria, hvor jeg føler mig uduelig.
Sæt dig dog ned lidt. Sid ned. Jeg finder et glas vand til dig.
- Til mig? Det er ikke nødvendigt... - Jo jo, her.
Hvad...
Hvad sker der?
Hun er ikke sig selv.
Og jeg bliver skræmt af den, hun tilsyneladende er indeni.
Vi forsøger at hjælpe.
Kirken udviser omsorg, men det går den helt forkerte vej.
Jeg er bekymret for... sikkerheden.
Hendes og barnets.
Har du overvejet at få psykologhjælp til hende?
Nej.
Det kan hjælpe. Det kan det virkelig.
På en måde, Gud ikke kan?
Måske.
Måske hjælper Gud hende lige nu.
Måske førte Gud dig herop, så du kunne høre, at terapi hjælper.
Er du nu hans profet?
Det ved du jo godt, jeg er. Hvorfor begyndte du ellers at følge mig?
Gud vil fortsat hjælpe hende. Men indtil det virker,
hvorfor så ikke sætte en psykolog på sagen?
Hvordan finder man sådan en?
Sheila! Luk op! Hvad fanden sker der?
- Okay. - Vi skal tale sammen!
- Undskyld, det er bare... - Luk op!
- Hvad? - Undskyld.
Er jeg til grin?
Er alt det her bare for sjov?
Du er kendt fra fjernsynet nu,
og så stiller du dig nøgen på scenen foran de allerstørste i branchen?
- Jeg kan forklare... - Hartman er sur og bekymret,
men mest sur. Og det er jeg også.
Det forstår jeg. Men måske...
Og når Wake Up, San Diego hører, at fitnessdamen har smidt klunset...
- Greta! - Jeg kom hjem.
Tvillingerne nåede knap nok at puste lysene på kagen ud,
før jeg blev kaldt herop igen, fordi...
Sheila, du stød nøgen på scenen til sundheds- og fitness-messen!
Jeg var altså ikke helt nøgen.
Vores økonomiske frihed er på spil, og så står du og...
Havde du et budskab med det, eller er alt det her bare sjov for dig?
Det er overhovedet ikke sjovt, og jeg er virkelig, virkelig ked af det.
Efter første møde med Hartman
bekymrede det mig lidt, at du skulle repræsentere et madprodukt.
Det kunne være for meget for dig på det her sted i din behandling.
Fortæl hende nu bare, at du drak dig stiv og drømte om at kysse Kelly.
At du vågnede med moralske tømmermænd, klemte din fede røv ned i et korset,
flippede ud, hev tøjet af foran publikum,
åd et badekar småkager og kastede dem op igen.
Så kom manden, du havde en affære med, og var fortvivlet,
hvilket er 80 procent din skyld, fordi alle omkring dig forsumper.
Hun burde tage hjem og glemme jeres firma, før hun også forsumper.
Greta.
Jeg fik et tilbagefald, rent mentalt.
Det kan ske i helingsprocessen, og det var en kortvarig brist.
Jeg lader det ikke ske igen. Det gør jeg ikke.
Mig og dig, Greta.
Mig og dig.
Jeg taler med Hartman og ser, hvad jeg kan gøre.
Tak.
- Og du er sikker på, du er okay? - Ja.
Det er okay. Hun er gået.
- Undskyld. - Det er fjollet. Jeg må hellere gå.
Du skal ikke gå.
Jo.
Hvis du har brug for mig...
Hvad?
Hvad skal jeg så gøre?
Flot, taber. Du drikker dig fuld og ringer til en dreng.
Og du vil knalde ham, efter det fis om at Gud hjælper hans kone.
Hvad er der i vejen med dig?
Der er ikke noget i vejen, for det er sådan her, du er.
En hjerteløs, fed, sjusket taber. Du er uduelig. Du er rent spild.
Jeg...
Vinter, forår, sommer og efterår.
- Giv mig et kram, din nar. - Ja, undskyld.
- Wow. - Åh, skat.
Hvor er jeg glad for, du ringede. Du ser skidt ud.
- Hvad? - Der var så varmt i den bus.
- Har du aircondition? - Ja, den er tændt.
Greta har ret. Det var pinligt,
at du viste din gamle, slappe krop frem for alle dine kolleger i branchen.
Nu ved alle, at dine brystvorter ligner visne rosiner.
De kunne vel også lugte dit kloakskræv.
En syv-syv-ordning er ikke noget problem, men jeg har lige fået et ret krævende job.
Jeg hjælper gerne. Endelig lidt tid med min skønne niece.
Jeg måtte bare ud af Philly. Lille by, store fordomme.
Alt mindede mig om Jack, som seriøst pantsatte mit Nikon F3.
Hvordan skal jeg arbejde som fotograf uden mit kamera?
Jeg måtte lukke studiet, hvor jeg sov, og flytte hen til Tony. Kan du huske ham?
Han kan ikke læse noder, men han lever af at spille klaver.
Så tog Monicas datter, Misty, på college, og jeg fik hendes værelse. Fint nok.
Men så blev jeg receptionist hos en tandlæge,
og det var bare de mest sindssyge arbejdstider.
Ingen fridage, kun lørdag og søndag. Det kunne de ikke se noget galt i.
Men så ringede Misty. De manglede en kollegiemor.
Så tog jeg derover. Og det var fint.
Men så skulle jeg pludselig overholde de samme regler som eleverne.
Ja, undskyld. Der var bare ikke nogen frihed.
Så jeg er glad for at være her hos min bror, som jeg har savnet sådan.
Deb, det er jeg ked af.
Jeg er ked af den afstand, der har været mellem os nogle år.
- Ti år. - Ti år.
Jeg bebrejder dig ikke. Sheila gjorde det svært for os.
Men nu er vi sammen igen, og det er det vigtigste.
Jeg hjælper dig gennem det her. Vi kommer gennem det sammen.
Og hold da kæft!
Hvem er den store pige, der står der?
Det kan da ikke være lillebitte baby Maya? Hvor gammel er du? Elleve?
- Jeg er seks. - Nej! Kom her.
Åh! Vi to får det så sjovt, det lover jeg dig.
Hvorfor gider jeg træne? Det er jo slut.
Ikke mere Wake up, San Diego. Nærmere Godnat, Sheila.
Okay, de damer og herrer.
Lad os begynde.
Stille og roligt.
Fra side til side.
Småbitte hop.
Og så svajer vi.
Roligt og flydende.
En brise gennem træerne.
Og rundt med armene, og svøm i søen.
Ah... langsommere.
Stille og roligt.
Alles øjne er rettet mod dig. Var det ikke det, du ville?
Berømmelse betyder granskning, så giv dem noget pænt at kigge på.
Ih dog. Jeg tror, det er for sent,
nu hvor alle har set dig vælte ud af dit korset
som en overfyldt kagedåse.
Nå, det var en skam. Hvor trist.
Sheila?
Åh nej.
- Du ville ikke have, jeg kom. - Jo! Det er ikke derfor.
Jeg... Jeg troede bare ikke, du ville gøre det.
Jeg er... Jeg er lidt ude af mig selv.
Jeg er faktisk meget ude af mig selv.
Kom her. Kom.
Det er okay.
- Vi skal ud at spise. - Okay.
Så er der serveret.
Bønnerne ser lækre ud.
Den her. Og det her.
Værsgo.
- Er det... - Mormors kartoffel-kugel? Gu er det så.
Jeg kan ikke huske, hvornår jeg sidst...
Værsgo. Og jeg har fyldt jeres juicebeholdning op.
Og opgraderet den.
Nå... det bruger vi faktisk ikke.
- Det smager rigtig godt. - Ja, ikke?
Ja, selvfølgelig. Det er fruktosefyldt majssirup.
Okay. Bare tag for jer.
Nå, for helvede! Undskyld, Maya.
Jeg havde glemt det med, at du er vegetar. For helvede.
Du skal ikke undskylde. Det er fint.
Du har bare altid spist så meget kød.
Jeg sværger, mit billede af dig fra hele vores barndom er,
at du har bar overkrop og står med et kyllingelår.
Han elskede at gnave kødet af benet.
- Nej... - Så alt det vegetarhalløj var vel Sheila?
Det var os begge to.
Det var mere af hensyn til miljøet end til dyrevelfærden.
Så hun kunne kontrollere sin kost og dig.
Jeg siger bare, at det er dit liv.
Nu.
Jeg vil gerne have noget. Må jeg?
Lidt.
- Nej... Debbie. - Kom nu.
- Mere! - Maya.
Okay, nu er det nok.
Okay, skål for søde drikkevarer og rødt kød.
Du er en ægte Rubin.
De er meget lækre.
Ja, det ser godt ud. Jeg er bare...
Jeg kan godt lide selv at vælge. Det med fast menu er nyt.
Forestil dig, at du bliver ført
af en med stor viden og omsorg gennem en sammenhængende oplevelse.
Kokken har taget sig tid til at smage og eksperimentere,
til at veje alting nøjagtigt af ned til mindste gram,
så du til sidst føler dig mæt, men veltilpas.
Du kan give slip. Du behøver ikke tænke.
Kun nyde.
Er det godt?
Perfekt.
Jeg er glad for, du kom.
Også mig.
Det har været...
Det har været noget af en dag.
Jeg lytter.
Må jeg få mere?
Nej, du skal snart i seng.
Der skal være plads til det, jeg laver i morgen. Børst dine tænder.
Hvordan har du det?
Fantastisk. Jeg er mæt. Det smagte dejligt.
Nej, dig, Danny. Hvordan har du det egentlig?
Fint. Jeg har det fint.
Jeg prøver at finde ud af det med at være forældre hver for sig...
Gud, hun har virkelig fået skovlen under dig.
- Nej, det er bare... - Hun har totalt ødelagt dig.
Lidt. En lille smule, ja.
Og nu føler du dig alene.
Ja.
Det er okay. Jeg er her.
Du har ret.
Jeg hader bare at indrømme, at jeg føler mig så ensom.
Jeg så en brochure ude på gangen for den her luau-fest, de holder.
Det virkede som noget særligt.
- Jeg passer Maya. Tag dog med. - Nej.
- Hvad skulle jeg så her? - Der er luau hver aften.
Det er ikke noget særligt. Eller sjovt, for alle er så lede.
- Alle er lede? - Ja. Alle.
Jeg ankom med et åbent sind, og...
- Er det ikke bare din frygt, der taler? - Min... Jeg er da ikke...
Jeg er ikke bange for et luau, Debbie. Hvis du ikke tror på mig, så tag med.
Vent og se. Bare fordi man har lei på, praktiserer man ikke automatisk aloha.
Og så endte jeg på en eller anden måde nøgen.
- Ja. - Hm, okay. Undskyld.
- Jeg ville ikke... - Det var ikke sjovt.
- Ingen grinede. - Nej, jeg...
Det må have været frygteligt. Men også ret morsomt.
- Hold så op! Det var en hæslig oplevelse. - Åh gud...
Undskyld, jeg forstår det godt.
Men korsetter til en fitness-messe? Hvilket årti lever vi i?
- De trængte til at blive rusket lidt. - Jeg kom ikke for at ruske nogen.
Jeg ville fremme min karriere. Tage næste skridt.
Ja.
Det siger folk i restaurationsbranchen altid til mig.
At jeg skal tage næste skridt og åbne mit eget.
Men... næh.
Glem det. Det er ikke interessant.
Jo, fortæl.
Det er bare ikke...
Det er ikke derfor, jeg arbejder med mad.
Hvorfor så?
Godmorgen, solstråle!
- Jeg har smoothies og nyheder. - Godmorgen.
Hej, jeg kommer nu.
Hej.
Det er helt utroligt. Jeg fik reddet aftalen med Hartman.
Det krævede dygtigt diplomati. Jeg klapper lige mig selv på skulderen.
- Så nu skal du bare høre... - Jeg har også tænkt over det i går.
Jeg har også noget, jeg gerne vil dele med dig.
- Sid ned. - Hvordan tænkt?
- Det er godt. Du vil elske det. - Okay.
Sæt dig nu ned.
Jeg vil tilbage til det basale. Til det, der inspirerede mig i starten.
Den her messe, småkagerne...
Det er ikke målet. Det har det aldrig været.
Og mine tilbagefald er et tegn.
Vi har ikke brug for Hartman. Vi klarer os bedre uden dem.
Hvad er det, du siger?
Er her nogen... Har jeg...
- Hej. - Hej, kom herud.
Carlos, det er Greta, som jeg har talt så meget om.
- Kun gode ting. - Ja.
Hej, undskyld. Jeg er ikke helt vågen.
Så det er det, du har lavet?
Gemt ham herinde?
- Hvad? Nej. - Gemt mig?
- Nej. - Vi to, vi skal tale sammen.
Alene.
Nå da.
Havde du en lorteaften til din lorte-luau?
Jeg er virkelig ked af det, Danny, men jeg havde det skidesjovt.
De var så søde og imødekommende. De da er vildt skægge.
Det er måske anderledes, fordi du er kvinde.
Måske.
De sagde, at du var en nar omkring affaldssorteringen.
Fordi jeg bekymrer mig om planeten? Fedt. Det er rigtig fedt.
Måske er problemet, min søde, dumme bror, dig.
Og det er ikke kun din skyld.
Okay, det er vist rigelig margarita-inspireret visdom for i dag.
- Mor pylrede om dig. - Gider du lige?
- Det ved du godt. - Nej, hun gjorde ej.
Hun roste alt, hvad du gjorde. Bare du sagde tak og tørrede din egen numse.
Du forveksler ros med kærlighed, og handler derfor, som du gør.
- Fuck dig. - Og dit ægteskab. Jeg mener...
Det bekræftede dit behov for beundring. Hvis en mager kælling som hende kan...
- Okay, det er mere end nok. - Bare glem det sidste.
- Ja. - Jeg vil ikke lave ballade. Kun hjælpe.
- Far! - Jeg klarer det. Løb en tur.
Okay, fint.
Endnu en gang lader du en mand, som du lige er begyndt at knalde,
føre dit liv i en helt ny retning.
Det var min beslutning. Mit træk.
Han lyttede bare, hvilket du burde gøre lidt mere.
Nej. Jeg kan ikke klare flere af dine træk.
Nej. Jeg satsede alt for den aftale, og nu vil du bare...
Det er mere end et firma for mig.
Det er mit liv. Jeg er En krop som Sheilas.
Du ser mig ikke som en ægte partner.
- Sådan var det ikke ment. - Ved du, hvem jeg har talt med?
Kelly Kilmartin.
Det imponerede hende, at jeg fik overtalt Hartman.
Min forretningsmæssige kløgt gjorde indtryk på hende.
- Ja, blondinen kan nogle fine ord. - Hun er også en fordrukken løgner.
Jeg har været meget sammen med hende,
- og jeg kan godt sige dig... - Hun er energisk og professionel.
Du gider ikke aftalen med Hartman. Fint.
For det gør hun.
Hallo?
Øh, mr. Rubin?
Hej. Jeg skulle tale med min kone, og klokken er ni.
Har I ikke åbent endnu?
Jeg tog mig lidt god tid i dag, fordi min chef er bortrejst.
Ja, det ved jeg godt. Jeg... Hun er jo i...
- Til sundheds- og fitnessmesse i Reno. - Ja, Reno.
- Det vidste jeg godt. Pis. - Er du okay, mr. Rubin?
Bare kald mig Danny.
- Nej tak. - Kan du tage imod en besked?
Nu?
- Ja, det haster ret meget. - Mh, ja.
Okay, jeg begynder med...
"Sheila, jeg forstår nu alt. Altså ikke hele universet per se."
Det staves ikke "per say", men "per se"...
Jeg kan godt stave til "per se", Danny.
Ja, selvfølgelig. Undskyld. Er du klar?
"Jeg forstår alt om træning.
Øh... Du havde ret, Sheila. I alting. Fitness og sundhed. Sheila..."
Du skal ikke skrive "Sheila" hver gang. Jeg siger det højt af hensyn til rytmen.
- Javel. - Godt, okay.
Øh... "Du har gang i noget stort og vigtigt.
Det ved du godt, og nu ved jeg det også.
Og ikke på en misundelig eller truende måde eller noget.
Hvis jeg havde lyttet til dig,
havde jeg måske forstået, hvor vigtigt det hele var,
og var blevet lykkeligere noget før. Jeg ville have set det og set dig.
Hvem ved? Måske havde alt været anderledes."
Undskyld, men det bliver meget mere mærkeligt. Er du stadig med?
- Ja, stadig med. - Okay, fedt.
"Nu ved jeg, hvorfor du knaldede John Breem."
Det må du gerne skrive. Ja.
"Jeg ved godt, hvorfor han knaldede dig, men nu forstår jeg også dig.
På en måde, måske på alle måder, lyttede han til dig.
Og du forstår sgu ting, Sheila."
Tag det "Sheila" med. Der er det ret vigtigt.
Javel.
"Jeg tilgiver dig ikke. Det vil jeg ikke. Men du skal vide, at jeg nu forstår.
Og jeg føler, at det er noget... måske noget at begynde med."
Ja. Slut på beskeden.
Vil du...
Vil du med ud og have en kop kaffe en dag?
Det er nok ikke nogen god idé.
Men øh... ja, måske.
Det vil jeg måske.
Hej.
Undskyld.
Jeg ville fortælle dig...
Jeg ville sige...
...undskyld på vegne af kirken.
Den måde, de har håndteret dit helbred
og din behandling, har måske været afsporet.
Jeg er blevet gjort opmærksom på en alternativ tilgang.
Gjort opmærksom på?
En psykiater. Jeg har fået en tid til dig i morgen.
- Hvad har du? - Jeg fik en anbefaling. Meget dygtig læge.
- Så du tror, jeg er skør? - Jeg tror, professionel hjælp...
Nej! Under ingen omstændigheder. Jeg er ikke skør, John.
Tænk, at du har... Nej!
Den klæder mig bedre.
Kelly og Greta, chefer, chicks og slyngveninder.
Du har mistet hende. Det eneste sikre, du havde.
- Hvad gør du uden hende? - Jeg skal nok klare mig.
Jeg har et job på tv. Jeg har en kæreste. Og jeg har mange fans.
Lige nu, ja. Men hvis du tror, du klarer det uden den veninde, som tror på dig,
er du tykkere, end jeg troede.
- Tykkere? Det mente du ikke. - Det er ikke mine regler.
Jeg vil ikke tale med dig mere. Gå så.
Syv retter med Carlos, og så lader du din bedste veninde gå sin vej.
Jeg bliver ikke vred!
Nej, det bliver du jo ikke mere. Du går i gruppeterapi. Du heler.
Jeg er ved at hele!
Så vidt jeg kan se, hænger du i en tynd tråd, der snart knækker.
Det kunne alle også se til modeshowet,
hvor du besluttede at åbne dameskabet og vise det revnede porcelæn frem.
Skal jeg tage bagagen?
Nej tak, jeg klarer det selv!
Tekster af: Lisa Kristensen Villeneuve