Iki sutemų laukiame dar apie 150 mm lietaus.
Pietuose iki pat Baltimorės perspėjama dėl galimo potvynio.
Žmonių prašoma, jei tik įmanoma, nesinaudoti keliais.
Mūsų komanda matė kelias avarijas greitkelyje,
tarp jų - ir bažnytinio jaunimo furgoną.
Siunčiame maldas jų šeimoms.
Vaje. Saugokitės, Edai.
O dabar persikelkime į saulėtąjį San Diegą,
kur mūsų laukia aerobikos ekspertė Šeila D. Rubin.
Matot? Tai nesunku. Tai iššūkis.
- Suprantat skirtumą? - O kaipgi.
- Tikrai, Stiu? - Ne.
Negailestingas balsas galvoje sako, kad negalite,
kad jau bandėte, kad jau susimovėte.
Kad esate silpnas. Tik pats to nesuprantate.
Regis, kalbėjotės su mano uošviene.
Juokauju.
Kai užgniaužiate tą balsą, lieka iššūkis.
Deginantis maudulys šlaunyse sako, kad galite,
kad esate stiprus.
Taigi, kelių traškėjimas - iššūkis?
Ne, Stiu. Tai osteoartritas.
Bet galime su tuo dirbti. Parodysiu kelis patobulinimus.
Keturi, trys, du, vienas, Nagi.
Einam, einam, sukamės. Jums pavyks.
Ir nufilmuota!
Ačiū, ponios.
- Gerai. - Atsiprašau. Atleiskit.
- Atsiprašau. Čia aš. Labas. - Ačiū.
Tu nuostabi. Tu žvaigždė.
Skrieji orbita. Man net galva svaigsta.
Atsipalaiduok. Tik pirma diena darbe.
Ne, tai ką tik transliavo
visose Amerikos virtuvėse ir svetainėse.
Kalbu apie Niujorką, Vašingtoną, Džeksonvilį, Topiką.
Kodėl vardiju miestus? Žinai, kas yra Amerika.
Akivaizdu, esat fantastiška. Jums nereikia, kad tą sakyčiau,
todėl eisiu tiesiai prie reikalo.
Siūlome sujungti jūsų nacionalinį prekės ženklą su mūsiškiu.
Vietos prekės ženklu.
Jus pasirinko „Labas rytas, Amerika“.
- Sakyčiau, esat nacionalinė. - Kalbu apie jus.
„Hartmano maistas“ dar neįžengė į pietvakarius,
- pasak mūsų informacijos. - Nei į Ramiojo vandenyno šiaurės vakarus.
Na...
Taigi, pasauliui jus pristatytume mes. Tiesa?
Leiskit įsiterpti, kol šios damos tavęs nesuvalgė, Meisonai.
Kol kas dar nesame visose rinkose, bet norim, kad padėtumėte ten atsidurti.
Visos moterys nori būti kaip Šeila Rubin,
bet jos galvoja:
„Ką turėsiu paaukoti? Malonumą? Laimę?“
Jau nebe.
Pristatome naują gaminį: sausainį be riebalų.
Sausainis be riebalų, jūs be riebalų. Tai moksliškai įrodyta.
Viską konkrečiai išdėstysim formaliame pasiūlyme,
bet svarstome apie didelį avansą
bei pelno dalį.
Kaskart, kai vartotojas atsikanda sausainio,
jūs taip pat jo atsikandat.
Bet prieš tai - smagioji dalis.
Norime sužinoti, ką mėgstate ir ko ne.
Kokie jūsų mėgstamiausi sausainiai, Šeila?
Turime platų pasirinkimą.
Šis sausainis turi išties jums patikti.
Mums prireiks laiko su šiais sausainiais,
jei jūs nieko prieš.
Norėtume parsinešti pavyzdžius namo,
o paskui pranešime, ką manome.
Visi kalba, tarsi tai būtų niekis,
ant stalo stovi padėklas su karštais sausainiais ir aš daugiau nieko nematau.
Turiu galvoje, tai tarsi...
Žinot, į ką tai panašu?
Lyg žybčiotų stroboskopas,
o aš turėčiau nekreipti į jį dėmesio.
Kaip tai išvis įmanoma?
Arba lyg kambaryje nuogi žmonės užsiiminėtų seksu,
o visi kiti apsimestų, kad tai normalu,
kalbėtųsi kaip įprastai ir...
Aš negaliu.
Jie vis manęs klausinėjo, kokie mano mėgstamiausi sausainiai,
žinot, kas beprotiškiausia? Aš nežinau.
Nežinau. Tikrai nežinau.
Aš maniau, kad mane užklupo netikėtai, gal sustingau,
bet vis apie tai galvojau ir nieko nesugalvojau.
Taip. Nutinka keisti dalykai, kai visą suaugusiojo gyvenimą
neleidi sau nieko, ko nori.
Prarandi ryšį su savimi. Supranti?
Būtent. Taip.
Nežinau.
Nežinau, ką mėgstu. Prisipažinti tokį dalyką labai žemina.
Bet kur, išskyrus čia.
Mano psichoterapeutė liepė pavaišinti save vakariene.
Išmėginti naujus dalykus, suprasti, ką mėgstu, ko ne.
- Kaip sekėsi? - Aš to nedariau.
Vakarieniauti vienai restorane,
kur visi į mane žiūrėtų? Jausčiausi mirtinai pažeminta.
Gerai. Ką čia turime?
Iš kur jus pažįstu?
Paštas. Taip. Prieš dvi savaites pardavėte man pašto ženklus.
Taip, teisingai.
- Nepamirštu veidų. - Kokį velnią čia veiki?
Ką aš čia veikiu?
Ką tu čia veiki?
Įstojai į kažkokį kultą?
Čia mano paramos grupė. Anoniminė paramos grupė.
Aš... Atsiprašau. Nežinojau.
Aš tik... Išėjau pabėgioti, pravėdinti galvą,
pastaruoju metu gan dažnai tą darau.
Tai gan neįtikėtina. Keičia gyvenimą.
Tai iš tiesų labai keičia mane.
Taip, aš tiesiog bėgau ir atsidūriau čia,
netrukdysiu tau.
Tik norėjau paklausti, gal galėtum paimti Mają diena anksčiau.
Mano kolegos vis kviečia mane išgerti,
o aš vis atsisakau, man gresia pavojus virsti senuku.
Tu gal juokauji, Deni. Turi perspėti iš anksto.
Šeila, galėčiau paprašyti ko nors kaime, jei nori,
bet tos merginos šėlsta. Vakarui nesibaigus
mūsų dukra gers iš taurės, druska nubarstytais kraštais.
Tu čia nebegyveni.
Pirmiausia turi paskambinti. Ar bent jau pasibelsti.
Taip.
Tavo buvusysis išties nepaprastas.
Manau, Marša pusantrų metų slėpsis savo kiaute.
Atsiprašau. Tai nepasikartos.
Turiu galvoje, vienas kelias užtikrinti, kad tai nepasikartotų -
susirasti tikrą vietą šiems susitikimams.
Manau, čia visai gerai. Man patinka jus čia priimti.
Nė kiek neabejoju.
Bet ar pagalvojai, kad mums slapstymasis tavo garaže
nėra tiesiausias kelias į išgijimą?
Nemanau, kad privatumas trukdo mano išgijimui.
O mūsų? Mūsų per televiziją nerodo.
Mes tik paprasti žmonės, kurie daug dirbo, kad čia atsidurtų,
o jaustis tavo paslaptimi nėra itin malonu, Šeilyt.
- Turiu galvoje... - Aš nesislepiu.
Tiesiog mano gyvenime dabar labai daug komplikacijų.
- Kad ir vaiko priežiūra. - Tik tu viena turi vaikų?
Aš taip nemanau. Žmonės kažkaip susitvarko.
Pasirūpinsiu, kad daugiau mums netrukdytų. Pažadu.
DANIELIUS RUBINAS KELĖ KILMARTIN
KALIFORNIJOS POLICIJA AREŠTO ATASKAITA, ALAMIDOS APYG.
OUKLANDO POLICIJOS DEPARTAMENTAS AREŠTO ATASKAITA
Patinka tai, ką matai?
Kaip galėtų nepatikti?
Tokia šauni nuotrauka, guli išsiskėtusi.
Teisingai. Tu nežinai, ką mėgsti.
Ponias, ponus, šokoladą, vanilę.
Būk palaiminta, vargšele. Man tokių bėdų nekilo.
Įsivaizduoju, kad ne.
Žinau, ko noriu ir žinau, kaip tai gauti.
- Net žinau, ko nori tu. - Ir ko gi?
Dabar labiau už viską nori suvaryti Denį.
Ne. Denis ir taip suvarytas. Anksčiau ar vėliau jis prisibaigs.
Gerai. Gal ir galėtum palaukti, kol jis pats save sužlugdys,
o tuo metu jis lyg niekur nieko brausis į tavo gyvenimą,
tavo išgijimą, tavo verslą,
ir vos užsimanęs pakeis susitarimą dėl vaiko globos.
Bet ką reiškia dar viena diena su vaiku, kai šešerius metus auginai jį viena,
kol Denis apsimetinėjo, kad jo gyvenimas svarbesnis už tavo?
Regis, jis tave įtikino.
Tiesiog jis toks yra,
jam visi leido tokiam būti. Aš leidau.
Tai dabar tu kalta, kad jis sumautas savanaudis tinginys.
Čia tai bent.
Turėtum važiuoti į gastroles su tokiu pasirodymu.
Kalbant apie važiavimą, ar nevėluoji paimti Majos?
Čia tavo mašina?
Ji buvo mūsų, mano ir Denio.
Gerai, atidžiai paklausyk.
Kabrioletas, vokiškas, atskiros sėdynės.
Dabar tave rodo per televiziją. Turėk savigarbos.
Puiku, tu čia. Aš pakviesiu Mają ir pasakysiu jai...
Gal galėtume pasikalbėti lauke?
Gerai.
Gerai, tai kas nutiko?
Dabar mes per pusę dalijamės dukters globą.
Nepamenu, kad mano teisininkas būtų tai minėjęs.
Nebuvo nei teisininkų, nei diskusijų, tik sutikimas.
Gerai. Suprantu.
Nori, kad tau netrukdyčiau, nes kaip drįsau užsukti į namus, kurie priklauso
- mums abiem, ar dalyvauti... - Deni.
- ...mūsų bendrame versle? - Manau, turėtum liautis.
Todėl pasinaudosi dukra, kad pakirptum man sparnus. Jėzau Marija.
Kaskart, kai pagalvoju, kad pasiekei moralės dugną,
tau kažkaip pavyksta nugrimzti dar giliau.
Keista, kad užsiminei apie moralę.
Prisimeni tą protestą koledže,
kai metei plytą į teismo langą
- ir dvi paras praleidai kalėjime? - Manai, aš to gėdijuosi?
Ne, esu tikra, kad savimi didžiuojiesi.
Bet kyla klausimas, Deni, kodėl tik dvi paras?
Kai pasidomėjau,
už federalinio turto gadinimą gali gauti iki dešimties metų.
Tai dabar tapai teisininke?
Nereikia būti teisininku, kad suprastum, kai kažkas bendradarbiauja su valdžia.
Ar taip ir nutiko?
Tiesiog pasakei farams pavardes ir...
Įdomu, ką apie tai pagalvotų Džekas su Džeriu.
Įdomu, ką apie tai pagalvotų visi tavo naujieji kolegos.
Kas tau nutiko?
Gavai rubriką žiniose ir staiga...
Aš visada tokia buvau, Deni. Tik anksčiau tau to nerodžiau.
- Netinka. - Esu tikras, kad reikia tik pasistengti.
Pažiūrėk į mane. Aš negaliu.
Aišku, kad gali.
Tik praėjo šiek tiek laiko nuo tada...
Kai išėjau iš namų?
Suprantu, kad nerimauji, bet šita vakarienė svarbi.
Šie žmonės yra svarbūs,
ir jie turi žinoti, kad mes - taip pat svarbūs.
Kam tau reikia, kad tie žmonės žinotų, jog esi svarbus?
Jie mūsų nemato. Jie mūsų negerbia.
Jų fanatizmas dėl mūsų tikėjimo - dėl to jie turės aiškintis Viešpačiui.
Bet žinai, ką man reiškia žaidynės.
Nuo tada, kai buvau vaikas ir žiūrėdavau jas su tėvu.
Didybė, pasiekta su disciplina ir proto tyrumu.
Ir bent truputį prie to prisidėti...
Šiandien kvartale įdiegė stebėjimo kameras
ant visų gatvės žibintų, kad vandalas būtų sugautas.
Dabar mus visą laiką stebi.
Mūsų reakcija nulems mūsų kursą.
Gal pasiūlyti ko nors išgerti, kol lauksite antrosios pusės?
Aš nelaukiu.
Aš šįvakar vakarieniauju viena.
Dar geriau.
Sekundėlę.
Ar kelis mėnesius nelankėte Mirakostos koledžo?
Atrodot labai matyta.
Nelankiau.
Mielai išgerčiau balto vyno taurę.
Man nuolat taip nutikdavo, kai pirmą kartą pasirodžiau per televiziją.
„Užaugote Tampoje?“
Ar atrodau lyg užaugusi Tampoje?
Antra vertus, gal ir atrodau.
- Jau išsirinkote? - Taip. Leiskit pažiūrėti.
UŽKANDŽIAI - SRIUBA SALOTOS - PIRMIEJI PATIEKALAI
- Reikia dar minutėlės? - Ne, aš beveik...
Ar tikrai taip sunku?
Čia gyvybės ar mirties klausimas išsirinkti sumautą patiekalą?
Turbūt. Žinai, ką?
Gal ta sumauta mašinėlė tau kaip tik.
Ar turite lengvesnių patiekalų?
Atrodo, kad visi patiekalai čia su padažu ar...
Taip, tai tarsi mūsų išskirtinumas.
Nesu kažkoks gurmanas, bet žmonėms patinka kepsnys su jūrų gėrybėmis.
Aš paprastai nevalgau nieko su kiaukutais.
O Dieve, būtent!
Jus rodė per žinias.
Ponia su triko.
O Dieve, jūs nelankėte Mirakostos koledžo.
- O dabar visi į tave žiūri... - Jūs ten neitumėte.
- Pamaniau, gal ji... - ...čiulpdami omaro uodegą,
tą purpurinę veną, pripildytą vienas Dievas težino, ko.
Žinot, ką? Manau, man reikia dar kelių minutėlių apsispręsti.
Labai ačiū.
Taigi, Džonai, užsiimi prekybos centrais.
Vystau komercinį nekilnojamąjį turtą,
todėl prekybos centrai - didelė verslo dalis.
Tai stambus verslas.
Augimas mus džiugina.
Niekas nesidžiaugia labiau už damutę, esu tuo tikras.
Pirkti.
Marija, Hytas kalba su tavimi.
Manau, jis kalbėjo apie mane.
Taip.
Stebuklas, kad mašinoje užtenka vietos man ir jos maišams.
- Galiu papildyti? - Mes negeriam alkoholio. Ačiū.
O, galite truputį su mumis pasivaišinti, ar ne?
- Dievas supras. - Sumauta kalė.
Šita sumauta kalė suvarys peilį
tau į kaklą, jei dar kartą taip pasakysi.
Nuskambėjo riebiai. Ką pasakėte?
Žinau, kaip jaučiatės.
Aš taip nemanau.
Išsirinkti iš to meniu neįmanoma.
Ar tas faktas, kad sėdžiu čia viena
ir esu moteris, suteikia jums teisę prieiti ir mane užkalbinti?
Jei būčiau verslininkas ir sėdėčiau vienas, padarytumėte tą patį?
Turbūt ne. Nors...
- Gal. Priklauso nuo aplinkybių. - Gerai.
- Gal galima čekį? - Ne. Palaukit.
- Kol neišėjot, leiskit atsiprašyti. - Prašyčiau.
Ne dėl to, kad užkalbinau, nes žmonės normaliai taip elgiasi.
Labiau dėl šito.
Kodėl varginuosi jums pristatyti geriausius šalies produktus,
jei nenorite, kad žmonės jų paragautų?
Supilate tiek sviesto ant šitų nuostabių šparagų, suprantat?
Ir nenorėkit, kad užsivesčiau apie pestą, nes pestas - nusikaltimas.
Aš, beje, Karlosas. Klausykit, aš nenorėjau pristoti...
Manau, jau truputį vėloka.
Ne, bet mane tai pribaigtų, jei sukorėte tokį kelią...
- Gyvenu visai šalia. - ...ir paklojote tiek pinigų...
Ne, aš nieko neužsisakiau
- iš meniu. - ...bet neparagausite
- geriausio dalyko restorane. - Aš nenoriu nieko daugiau ragauti.
- Man viskas gerai. Ačiū. - Ne. Privalote.
Prašau, padėkit.
Paimkit šitą.
Dabar...
Prašom.
Tai Azoička. Ne tokia ir reta veislė.
Skonis kaip... Turiu galvoje, jis man primena...
Primena vasarą.
- Kai buvau vaikas. - Taip.
Tai galimai gardžiausias mano ragautas pomidoras.
O gal vienintelis ragautas pomidoras.
O dabar, deja, visas maistas jums amžiams bus sugadintas.
Laikykite mane sugadinta.
Klausykite, ačiū, kad man nusileidote.
Ir skaniai suvalgykit likusį pomidorą
bei smagiai užbaikit vakarą. Aš...
- Iš kur tu? - Aš?
Taip. Pomidoras.
Taip.
Jie auga nedideliame ūkyje prie Lodajaus.
Turbūt tie ūkininkai stebukladariai.
- Ne. Ir jūs galėtumėt užauginti. - Tikrai ne.
Man nesiseka su augalais. Pražudau net dirbtinius.
Tai negali būti tiesa.
- Iš kur jūs galite žinoti? - Nežinau.
Tik turiu nuojautą, kad nepakankamai save vertinate.
Tiesą pasakius, man darže irgi nelabai sekasi,
bet žinau, ką pirkti, ir žinau, kaip parduoti
su geru antkainiu tokioms įstaigoms kaip ši.
Tam, kad jie viską užmuštų sviestu ir česnaku?
Taip. Būtent.
Malonumas - labai paprastas dalykas.
Žmonės tai pamiršta.
Žinot,
nepasakėte savo vardo.
Neprivalote, bet neprisistatėte.
Aš Kelė.
Malonu susipažinti, Kele.
Ne. Aš ne Kelė. Aš Šeila.
- Gerai, malonu susipažinti, Šeila. - Aš... Malonu, Karlosai.
Nežinau, kodėl taip padariau.
Tik bandžiau būti, žinot,
- paslaptinga ir... - Ne, nereikia aiškinti.
Myliu tave be galo be krašto
Myliu tave ir kaklą apglėbiu
Gerai. Labanakt.
Tėveli.
Žinau, mieloji. Noriu tau padėti,
bet dar labiau noriu, kad išmoktum pati. Supranti?
Tau pavyks.
Gerai pabėgiokit.
Pajuskit ką nors nuostabaus.
Maistas, drabužiai, paslaugos.
Įsivaizduokite modernų prekybos kaimą,
pastatytą už kelių šimtų metrų nuo atletų namų.
Viešo ir privataus sektorių bendradarbiavimas.
- Skamba įdomiai. - Manau, tai - ateitis.
Bet norėčiau pasiūlyti jums kitą užduotį.
- Žinoma. - Mobilieji tualetai.
Atsiprašau?
Mums reikia maždaug 5 000 mobiliųjų tualetų
šalia varžybų aikščių.
Žinome, kad turite patirties statybose, manome, kad galit mums padėti.
Žinoma, galiu parūpinti tualetų, bet, manau, yra geresnis variantas...
Štai ką pasakysiu, padarykit tai
ir įgysite daug gerbėjų komitete.
Žinoma.
Šaunuolis. Pranešime apie logistiką.
Gerai. Praneškite.
Gal galiu pasikalbėti su žmona asmeniškai?
Skambino Hytas Rudigeris.
Po ištisų savaičių darbo su Los Andželo Žaidynių komitetu,
man skyrė pasirūpinti mobiliaisiais tualetais.
Aš prie 1984 m. žaidynių prisidėsiu tualetais.
Dėl to kalta aš?
Tavo elgesys per vakarienę tikrai prie to prisidėjo.
- Taip nesąžininga. - Tikrai?
Tu tik išrandi naujus būdus mane pažeminti.
Užmezgi romaną, tyčiojiesi nepažįstamųjų akivaizdoje.
Tapau kaline savo pačios namuose.
Nepaisant to,
tikimasi, kad būsiu paklusni ir...
Jei nori ramybės, Džonai, viskas turės pasikeisti.
Bandau suprasti, ką man tai primena.
Sukasi ant liežuvio galo.
Vyresnės sesers lūpdažį.
Kvepėjo taip pat skaniai, o skonis buvo toks pat klaikus,
todėl karameliniai atkrenta.
- Gerai jautiesi? - Taip, viskas gerai.
Nes per susirinkimą atrodei labai, tiesiog...
Neprivalome viso šito daryti.
Dievaži, Šeila,
jei apsispręsti dėl sausainių tau per sunku, atsižvelgiant...
- Tiesiog sveikata svarbiau. - Šiaip jau, viskas gerai.
Tikrai? Nes atrodai labai išsiblaškiusi, ir panašu...
Aš su kai kuo susipažinau.
Manau. Tai yra, ne, žinau, kad susipažinau.
Aš tik manau, kad jis gal galėtų būti tas kažkas.
- O Viešpatie švenčiausias. - Baik.
Palauk, ne, aš čia sau galvoju, kad tu... O tu...
- Tu su kažkuo susipažinai? Papasakok. - Taip.
Nėra, ką pasakoti, tikrai. Mes pasikalbėjome.
Jis buvo šmaikštus ir atrodė toks tikras.
- Jis mane pamaitino. - Baik.
Ir daviau jam savo telefono numerį.
Aš jį tiesiog užrašiau ir jam padaviau.
Turiu gal... Kas aš tokia?
Labai atsiprašau,
- bet aš taip daug apie tave galvoju... - Baik.
...ir visada baisu klausti.
- O tu turi tokią nuostabią žinią... - Ne, čia dar nieko nėra.
- Taip, tai... Žinoma. - Taip.
- Aš tik pavalgysiu sausainių. - Turiu galvoje, gal kažkas ir yra.
Šiaip jau viskas prasidėjo nuo sausainių.
Nuėjau į restoraną viena pamėginti išsiaiškinti, ką mėgstu.
Žodžiu, jis...
Jis atėjo, ir, pasirodo, gal ir žinau.
- Gal. - Gal.
Bet žinau, kad man nepatinka karameliniai ir braškiniai.
Myliu tave be galo be krašto
- Myliu tave ir kaklą apglėbiu - Myliu. Kaklą, taip.
Gerai. Labos nakties.
Šūdas. Velnias.
BĖGIKO PASAULIS GYVENK ILGIAU BĖGDAMAS!
O šūdas.
O Dieve.
Gerai.
Taigi, padarom kilputę, perkišam, apeini medį.
Tada kitą.
Džiaukitės tuo, ką turit.
Gyvenimas - dovana. Ne visiems taip pasiseka.
Bėkit laisvi.
Šikniai.
Ir...
Ne, raktai. Paimk rak... Gerai. Nagi, eime.
IŠGELBĖKITE BANGINIUS
VANDENYNO GYNĖJAI
OLIVIJA III
Atsiprašau. Galite gerti kavą tai darydama?
Nežinau.
Tai kaip sekasi?
- Klausiate, kaip sekasi nusitraukti? - Taip, žinoma.
Žinot, viskas susiję, ar ne?
Sukamės beprotišku ratu.
- Taip. - Balansuojame
tarp tėvystės ir darbo.
Taip. Sekasi puikiai.
Gerai.
Turiu dukrą.
Mają.
Labai keista, kaip dalykai, suteikiantys gyvenimui prasmės,
priverčia mus pasijusti, lyg būtume netekę ryšio su savimi.
Bet gal čia ir esmė, suprantat?
Viską pergyvenus pasikeisti į gerą.
Svarbu visai ne rasti pusiausvyrą.
Svarbu aukotis, kad galėtume tobulėti.
Žinot, kas man padeda ištverti?
Nedrįstu net spėti.
Vieną dieną mane visiškai iščiulps, ir aš nieko nebegalėsiu pasiūlyti.
Nei vaikams, nei darbui. Nieko.
O tada viskas baigsis.
- Atnešiu jums dar kavos. - Gerai.
Būtų gerai, jei būtų karšta.
- Mes dievinam šokoladinius. - Nuostabu.
Bet mano pelno dalis kas ketvirtį išaugs 50 punktų.
Valio.
Gerai.
- Atsiliepk. - Gerai. Taip.
- Klausau. - Sveika, Debe.
- Denis Benis! Kas mirė? - Niekas.
Niekas nemirė. Tik norėjau paskambinti savo mažajai sesutei.
- Seniai nekalbėjome. - Tu apsinešęs?
Ne. Neapsinešęs.
Aš irgi ne.
Žinai, tiesiog sėdėjau
ir galvojau, gal tau reikia vietos, kur apsistoti?
Žinai mane, Beni, visada reikia ir niekad nereikia. O ką?
Taip jau nutiko, kad turiu sofą-lovą
viename spalvingame pakrantės kaimelyje, ji kaip tik skirta tau.
Galėtum atvažiuoti, pabūti, pasideginti.
- Kas nutiko? - Kaip suprasti?
Palikau tau žinutę apie belaikę Eiverės mirtį,
o iš tavęs nesulaukiau nė žodžio.
Žinai, kaip mylėjau tą paukštį.
Taip, žinau. Atleisk.
Mudu su Šeila skiriamės.
Štai kas.
O, ne.
Nežinau, bandai nuduoti liūdną ar nustebusią.
Atleisk. Kaip tu laikaisi?
Aš...
Pusę laiko Maja būna pas mane, pasirodo, esu netikęs tėtis.
Be to, aš esu sumautai pasimetęs, Debe,
man praverstų pagalba.
Ir turiu žolės.
Atvažiuosiu kitu autobusu.
Puiku.
Geras futbolas.
Perdavimas Šnaideriui. Jis kamuolį spirs Mileriui.
Gero vakaro.
Net nenumanai, koks geras.
- Gal eikim į viršų? - Ne.
- Leisk tik išjungti rungtynes. - Man reikia tik vieno,
kad nusimautum kelnes, kol...
Sulaužiau tavo diržo sagtį.
Kažkas tau į nugarą įstatė bateriją.
Taip. Turiu naujienų.
Gerai.
Aš... Mudvi su Šeila pasirašėme reklamos sutartį
su dietinio maisto kompanija.
Pelningą.
Tikrai neleidai laiko veltui.
Gerai.
Tikiuosi, supranti, nusiteikimas, su kuriuo...
Jėzau. Tiesiog sakyk, Greta. Gerai.
Esmė ta, kelis pastaruosius mėnesius mūsų santykiai man nekėlė džiaugsmo.
Tarsi tapę verslo partneriais
būtume nustoję būti tikrais partneriais.
Ir tiesiog manau, kad būtų geriau ir sveikiau,
jei verslui vadovautume... be tavęs.
Erni, tik noriu atgauti normalius...
Norėčiau pažiūrėti rungtynes.
Prasideda ataka.
Mėgina per kairį kraštą.
Tu tai darai. Kovoji, laimi, tau skauda, tu gyji.
Tai gerai. Tau viskas gerai.
Ir vis tik tu čia, tualete, kalbi su savimi.
Sunku tuo patikėti, tiesa?
- Labas. - Labas.
Taigi, galvojau apie italų virtuvę. Žinai, yra ir...
Išvertė Sandra Siaurodinė