Hallo, jeg heter Sheila D. Rubin, og er ny i Wake Up San Diego-teamet.
Jeg skal ha et ukentlig innslag som heter...
Unnskyld, kan jeg få prøve igjen?
Hei, jeg heter Sheila D. Rubin og er ny i Wake Up San Diego-teamet.
-Å, takk. -Jeg skal ha
et nytt innslag hver uke...
Beklager, det ble feil.
OK, jeg prøver en gang til.
Hallo, jeg heter Sheila D. Rubin og er ny i Wake Up San Diego-teamet.
Jeg skal ha et ukentlig innslag som heter "Waking Up With Sheila".
Var det greit? Funket det?
For å vite hvem vi skal velge å være, må vi se på konkurrentene.
Treningsindustrien i Sør-California vokser. Nei, den frodes.
Og for å holde styr på alle, har vi delt dem inn i passende...
men kanskje noe forenklede, "dåsebåser".
Jeg føler at vi kan finne et penere ord enn...
Nummer én: "sprudlende blondiner".
På dette området er det mange konkurrenter,
men lederen er utvilsomt Kelly Kilmartin.
Hun er den mest sprudlende, blonde og uten tvil mest berømte
etter sin stjernerolle i TV-serien Trish Out of Water.
-Yndlingsepisoden min er den fra Hawaii. -Aldri, Fidelia!
Kelly balanserer hårfint. Hun er sexy nok for mannfolkene,
men så søt at kvinner liker henne.
OK, jeg skjønner.
Nummer to: "sure sirener".
Dette er en raskt voksende gruppe instruktører med ballettbakgrunn.
Og på toppen her...
Rita Bachmann.
Hun har svært eksklusive og svært europeiske kurs.
Tenk på svarte trikoter og svette kjellere.
Og hun trimmer visstnok "damekjelleren" også.
-Hun får deg til å knipe underlivet. -Jeg forstår.
Tredje bås: "tøffe guttejenter".
De er kortklipte, muskuløse og maskuline.
Mer arbeidshest enn praktponni, hvis du skjønner.
Damer, jeg...
Tusen takk for initiativet.
Jeg tror bare ikke TV-personligheten min passer i...
noen av disse dåsebåsene.
Greit. Jeg håpet vi skulle slippe dette. Men er det lettere å visualisere
hvis vi ordner med en fotografering?
-Ja, det kunne vært nyttig. -Bare tulla. Jeg håpet på dette!
-Ja, ja. -Fidelia, kjør!
Og da må du raska på. Så spennende.
OK. Ja.
Kan noen vennligst ta seg av Grace?
Og Maria.
-Det er forståelig at alle er anspente. -Ja.
Det var kjøkkenvinduer som ble knust i går kveld.
Martha Kinard fant glasskår i sukkerskålen.
Den står på familiens frokostbord, Carl. Jeg lever ikke i en slik verden. Gjør du?
-Glasskår i familiens sukkerskål? -Nei.
Hvor var jeg?
Du skrev nabolagsvakter på den ene siden der.
Og så skriver jeg ukedagene øverst.
OK, den er soleklar.
Jeg har gledet meg til dette.
-Ja vel, karer. Nå begynner det. -OK.
Mine herrer, hva spiller vi?
Hva spiller dere, mener jeg? Hjerter? Det bør ikke være hjerter.
For hvis det er hjerter, kommer jeg til å håve inn alle pengene deres.
Vi spiller ikke hjerter, vi spiller poker.
Bra.
Min jobb her er fullført.
Ikke den ordentlige jobben min, da. Jeg er jo ikke vaktmester.
Jeg har satt ut disse
-for å få flere her til... -Pang!
...å resirkulere og...
Blås i det. Da skal jeg la dere få spille.
Bare to til...
Hva sa du?
Kos dere.
-Ikke sant? -Oi.
Ja?
Kjære deg, ikke din stil.
Nei, nei.
-Ja. -Nei.
Du ser ut som en hunndjevel, bare mye eldre.
Sheila, jeg ser hele rumpa di.
-Ja? Unnskyld for det. -Jeg tror ikke det er...
Ja.
Ja? OK.
Nå snakker vi.
Tuller du?
Hvis flodsvinskinn hadde hatt dametiss og et hjerte av gull,
-ville det vært deg! -Det blir dette, ikke sant?
Du er superheit!
-Ikke sant hun er superheit? -Ja da.
Kan du stå stille nå?
Dette er bilder til et treningsopplegg, sir.
-De blir uskarpe, ma'am. -Du våger ikke å kalle henne "ma'am".
-Er "ma'am" krenkende? -For en kvinne i et sånt antrekk? Ja.
Kan du gjøre bevegelsene i 20 % av vanlig fart?
OK.
Du ser så bra ut.
-Jeg klarer ikke dette. -Jeg vet hva vi trenger. Håndjern.
-Fidelia... -Jesus, nei.
Dette antrekket, det er ikke meg.
Jeg er ikke så mørk.
Ikke så andre hører det.
Du er sexy.
Helt objektivt.
-Vi har snart brukt opp tiden. -Bare ta en pause.
OK, vi tar en pause. Pause, dere.
Lett retur.
"All fremgang trenger en urimelig mann."
Hei, din dust! Hvorfor gjør du sånt?
Hei!
Hei! Din dust!
Du hadde kastet den riktig sted. Hvem gjør sånt?
Flytter ting over i feil søppeldunk.
Jeg vet du hører meg! Hei!
Hei!
Dust!
-Hvor fikk du adressen? -Av noen venner på klubben.
Ikke akkurat venner og de ga meg den ikke.
De hvisket om det i dampbadstuen, men jeg var der.
Jeg gleder meg til Ritas kurs.
Hei. Hvordan går det?
Jeg heter Greta. Jeg er en venn av Diana Wallace.
Hun... Veldig subtilt.
Du, ja.
Ikke du.
Unnskyld meg? Hvem tror du at du er?
-Et øyeblikk, bare... -Hva?
Helt uakseptabelt. Trenchcoaten og den innstillingen?
-Hvem bryr seg? -Jeg.
-Jeg gjør ikke dette uten deg. -Dette er research, husk det.
Vi skal sjekke konkurrenten, ikke bli med.
Og jeg vil heller rusle rundt på Talbots
enn å holde inn magen i en time sammen med de tøytene der.
Så ta gode mentale notater. Jeg vil vite alt.
Og heng ned.
Se på dere selv.
Grundig.
Og rist løs. Opp.
Dere vil se ut som meg. Men jeg kan ikke hjelpe dere hvis dere er late.
Hælene sammen, løft opp én tomme.
Én tomme.
Det er for høyt.
Bøy knærne. Lavere.
Trekk dåsa inn og hold. I senter.
Nydelig.
Hørte jeg noens dåse slappe av?
Stram den.
Ja, og knip.
Knip. Kom igjen.
Og knip. Nydelig.
Knærne sammen, ut og sammen.
Ut og sammen. Ut og sammen.
Nå slipper dere barren.
Én tomme, takk.
Nydelig.
Og nå over i horeposisjon.
Hei!
Hei! Jeg ville bare...
Jeg ville bare si at aviser skal i den midterste dunken. OK?
Er du... Vent, hva?
Ja, du gjorde det riktig. Og så flyttet du den over i feil dunke.
Du hadde jo gjort det riktig.
-Bor du på Seafarer's Village? -Ikke fast. Det vil jeg ikke ha på meg.
Men ja, jeg bor der nå.
Løp du hele veien bare for å fortelle meg det?
Ja, det er viktig. OK?
Du måtte jo få beskjed om at du... Du gjorde det riktig.
Det er jo nesten fem kilometer, mann. Løp du helt hit bare for å si det?
Ja, det gjorde jeg. OK? Du måtte få beskjed.
OK?
OK.
Greit.
Ikke kom opp på tå.
Dere er ikke dansere, dere vil bare se ut som dansere.
Og hold.
Hold.
Hva er dette for et sted?
Patetisk.
Se på hun søte der. Få se et par piruetter.
Se, så søt hun er.
Kan du ikke vise et par piruetter? Ikke noe vanskelig.
De ser deg rett i skrittet. Du skjønner vel det?
Du er visst ikke engang til stede. Hvor ble det av deg?
Kommer du tilbake? Hei!
Trener Fairington: "Sluttspurt til idrettshallen."
Å, det trengte jeg.
Det trengte jeg veldig.
-Hvilket hus var det nå? -Hos Sandberg.
Fordi de er jøder?
Hva?
Nei.
Nei, nei.
Vi kjenner jo noen jøder.
-Det var ikke derfor de knuste vinduene? -Nei.
Disse ødeleggelsene kommer til å fortsette til noen stopper dem.
Til noen finner disse du-vet-hva
og lærer dem en lekse.
Får jeg lov til å ha luftgeværet ladet og klart?
Dette er alvor.
Ja, sir.
-Hva lager du? -Spagetti og kjøttsaus.
Spiser vi kjøttsaus igjen?
Selv om pappa og jeg ble vegetarianere,
trenger jo ikke du å være det.
Du må få bestemme selv.
Så vil du ha kjøttsaus til spagettien?
Vær så god. Du bestemmer selv.
Heldiggris, Maya.
Du kan få se litt på TV til jeg er ferdig her. OK? Ti minutter.
-Du begynner å bli irriterende. -Når skal du gjøre som du vil selv?
Ikke bare på TV.
Men er du en fisefin, liten vegetarianer
-eller en kjøttelskende hore? -Det trenger jeg ikke å svare på.
Vent.
Hvorfor gjemmer jeg meg? Jeg gjør ikke noe galt.
Det er det du som gjør, din du-vet-hva.
Hva er det du gjør?
Maria.
Au! Faen!
-Maria, pass på språket. -Ikke blend meg med lommelykten!
Har det vært deg...
Du har knust veldig mange vinduer.
Jeg er lei for at jeg bannet.
Det er i orden.
Men ikke for vinduene.
Hva skal jeg...
Hvorfor gjør du sånt?
Fordi jeg føler meg helt elendig.
Jeg vet det har vært vanskelig.
-Med babyen. -Ikke med babyen.
Med alt. Alle unntatt Grace.
Med deg. Og de fæle tantene dine.
Elendighet trenger ingen grunn, John. Det bør du vite.
Gi meg mursteinen, Maria.
Maria.
Det er ikke min tur, men jeg har noe jeg vil snakke om.
-Det er en grunn til at vi har en liste. -Jeg vet det.
-Dette er grunnen. -Jeg vet det.
Akkurat dette.
Bare la henne få snakke.
Jeg ble utsatt for seksuelle overgrep som liten tenåring.
Utnyttet, voldtatt, jeg vet ikke hva man sier. Alle ordene passer.
Det var en venn av faren min. En jeg hadde kjent hele livet.
Det kunne være i stuen i julen
eller i bakhagen den 4. juli.
Og han spurte alltid om balletten.
Han ba meg vise et par piruetter eller plieer. Ikke noe store greier.
Penché.
Og uansett, så kom all smerte og sinne
veltende tilbake over meg på en ballett-time.
Og det var ikke egentlig ballet, det var trening basert på...
Det spiller ingen rolle.
-Beklager. Jeg bare... -Kom igjen.
Alt kom tilbake i speilsalen der,
og jeg ville bare vekk.
Jeg ville bare kjøre rett til burgerrestauranten.
-Men jeg lot være. -Hva gjorde du isteden?
Jeg lagde middag til datteren min.
Jeg gikk og la meg, sov elendig og dro hit og snakket om det.
For første gang med noen andre enn familien min.
Så...
Så det er vel noe.
Det kan du skrive opp.
Hva lagde du til middag?
Hva?
Hva lagde du til datteren din?
Spagetti og kjøttsaus.
Nam. Høres deilig ut.
Ja.
Hei, går det bra? Ja. Dette er bra. Dette er deg.
Jeg er rett utenfor.
Du er bra.
Du er bra, og du er takknemlig.
Du har alt du trenger.
Bare gå ut og vær ærlig.
Vær deg selv.
Du vet hva jeg kommer til å si da?
Ingen vil at du skal være deg selv.
Ja vel, så var kompisen til faren din klåfingret.
Velkommen i klubben. Skjønner du?
Begrav den følelsen dypt, dypt inni deg.
Jeg mente ikke å gjøre deg opprørt. Jeg vil bare passe på deg.
For hvis du lar folk se den myke siden av deg,
setter de deg ut på et isflak for å dø.
-Er du klar? -Ja, det er jeg virkelig.
Jeg heter Sheila D. Rubin og er ny i Wake Up San Diego-teamet.
Jeg skal ha et ukentlig innslag som heter "Waking Up With Sheila".
Dagens innslag er spennende.
Vi skal snakke om oppvarming av musklene før trening.
"Er det viktig?" lurer dere kanskje. Det er det, og jeg skal vise hvorfor.
Tekst: Trine Haugen