Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Idem u vodu.
ZLATO ZA PSE
U njegovom šatoru triput.
Jednom smo pokušali
sodomiju,
ali nisam mogla.
U stanu šest puta.
Jednom je bilo prelepo.
Pod zlatnom svetlošću.
Plakala sam.
Dvaput na zadnjem sedištu njegovog auta. Svršio mi je po grudima.
Na plaži triput.
Dvaput noću i jednom usred dana na dinama.
Jednom pod tušem u kampu. Svršio mi je u usta. Progutala sam.
Dobar dan! Izvolite? -Šta hoćeš?
Smartis i plavi sladoled. -Plavi je dobar. Voliš beli slez?
Da. -Čašica ili kornet? -Kornet.
To je sve? -I kuglu od jagode. -Dobro.
Kosa!
Kosa, Ester! Odmah veži kosu!
Izvinjavam se. Odmah ću.
"Ćao, ovde Mado. Ostavi poruku."
Mama, ovde Ester. Samo da pitam kako si.
Dugo se nismo...
Dakle...
Gledam divan zalazak Sunca. Volela bih da ga vidiš.
Kao na filmu.
Volela bih da malo razgovaramo.
Verovatno si zauzeta. Ćao, idem. Ljubim.
Javi mi se ako možeš. Ljubim.
Žan! -Mari-Lu. Drago mi je. -I meni.
Mari-Lu. -Kamij.
Romenova devojka? -Ne, rođaka. -Dobro.
Moja oproštajna zabava. Živeli! -Živeli! -Hvala.
Živeli!
Ester!
Nemoj! -Ne sviđa ti se?
Nemoj, Ester. Ne želim.
Hrskav si zbog peska. -Nemoj, Ester.
Nemoj, Ester!
Nemoj. Daj, prestani!
Dođavola, Ester!
Dođi. -Jer nisam dobra u tome, zar ne?
Ne, nije zato. Dođi.
Daj mi svoju adresu. Pisaću ti.
Stvarno? -Ne želiš? -Želim.
Žan Favr. Ulica dez Envjerž 27. 75020 Pariz. Dobro? -Da.
Idem.
"Žane, otišao si.
Svakog dana idem našom stazom, pod istim suncem.
Nekad bih htela da mi koža izgori da ne bih osećala tvoje odsustvo.
Pesak je još zlatan. Vetar duva kroz mene.
Ogromna stabla i dalje sijaju.
A ja sam i dalje ovde. Uživam u uspomenama s tobom.
Juče je gost tražio sladoled od 12 kugli.
Pas Pejo je uginuo. Kažu da se udavio.
Pitam se kakav je život tamo.
Miriše li ti kosa još na okean.
Mislim na tebe. Ester."
Ćao.
Dođite! Imam jednu igru.
Izabraćemo dve osobe.
Zatvorićemo ih u kupatilo koliko hoće.
Neću to da igram! -U redu! Izabraćemo dve osobe.
Zatvorićemo ih u kupatilo i gledati šta će se dogoditi. Idemo!
Ti!
I...
Ti!
Bojiš se? -Čega? -Jer si ovde sa mnom.
Ne bojim se. -Ne bojiš se ničega?
Dođi.
Gledao sam te ovog leta.
Promenila si se. U duši.
Nemoj. -Govorim ono što već znaš.
Odmah sam video kakva si zapravo.
Takve devojke su retkost. -Nemoj.
Dugo sam razgovarao sa Žanom, ali on to ne kapira.
Ne može da kapira. Ne vidi šta ja vidim.
Njemu si ti samo slatka.
Ali nisi samo takva.
Nemoj da se plašiš ovog što se letos dogodilo.
Otvorio se prostor koji se više ne može zatvoriti.
Svi momci to vide na tebi. Uvek.
Prestani. -Osetićemo to.
Zašto bih prestao? Mislio sam da se ne bojiš.
Ne bojim se. Briga me.
Briga te? Kladim se da si skroz vlažna.
Vidiš? Baš kao što sam rekao!
Daj mi ruku.
To je jače od tebe. Takva si!
Diraj me. Uzmi ga u ruku.
Desert. Palačinka.
Medo! -Kako je moja mala Ester?
Dobro, a ti? -Izvoli, jedi.
Bila sam u svojoj sobi. -Htela sam da ti kažem! Našla si kutije?
Ne sve. -Molim? -Gde su sve moje stvari? -Slušaj, nismo garaža!
Žil i ja želimo da napravimo sobu gore. Možeš da nas posećuješ.
Idem u Pariz, mama. Žan živi tamo.
Rekla sam ti početkom sezone, sećaš se?
Dokle ostaješ? -Preselila bih se tamo.
Došla sam da se pozdravim. -Kad se devojke zaljube!
Ličiš na mene. Uvek sam to govorila. O, najlepši!
A poljubac za mene?
Voleo bih da tvoja mama nosi ovakve haljine! Stalno joj to govorim.
Šta hoćeš? Vidiš da samo zauzeti. -Trebaju nam pelene.
Htela sam da odem na pauzu. -Izvoli.
Je li to sve? -Da.
Ne možeš da se uzdržiš? -Šta? -Misliš da je zabavno? -Smiri se.
Da se smirim? Koketira s mojim čovekom! Kako da se smirim?
Svaki put problemi. To je jače od tebe!
Zašto si došla? Ako tražiš novac za put, nemam.
Imaš novac, zar ne? Neću da dolazim da te spašavam iz Pariza.
Ne, u redu je.
Moraš da ideš. Javi mi se!
Ljubim te!
Mogu da te odvezem do stanice Morsen. Usput mi je. -Dobro.
Mogu nešto da pustim? -Samo izvoli.
Mišel Sardu? -To je samo zafrkancija s ortacima.
Ima i drugih.
"Ovde govorna pošta Žana Favra. Ne mogu da se javim. Ostavi poruku."
Izvini.
Je li ovo daleko?
Tamo je.
Hvala lepo, gospođo.
Žane!
Žane, ovde Ester.
Žane!
Silazim. Sačekaj.
Dođi.
Dva!
Ester, ne razumem.
Ne možeš da me zoveš 200 puta. Imam svoj život. Shvataš?
Šta si umislila?
Ne razumem. Imaš porodicu ovde? Došla si da vidiš Pariz?
Rekli smo da ćemo nakon sezone... U Parizu...
Rekao sam to u pijanstvu. Gledajući zalazak Sunca.
Ne znam zašto sam to rekao.
Hvala. Rekao sam to jer...
Da bi ti bila srećna. Bilo je lepo i bilo je leto.
Zaljubljena sam. Beskrajno te volim.
Daj mi priliku da ti to pokažem.
Možemo kod tebe.
Da budemo zajedno.
Ester, moraš kući.
Nemaš šta da radiš u Parizu. Vidiš da ovo neće ići.
Gde su ti stvari? Došla si ovako polugola?
Evo, ogrni se ovim.
Imaš novca?
Imaš gde da prenoćiš?
Kod mene ne možeš. U redu?
Imaš novca?
Ovo je sve što imam.
Mogu da ti kupim kartu mobilnim. Hoćeš?
Mogu, nije problem.
Ester, idem ja.
Čuvaj se. Dobro?
I prestani da me zoveš, u redu?
Vidimo se!
Može piće?
Ne spava mi se.
Imaš lep bar.
Nije moj. Samo sam konobar. -Aha.
Hoćeš? Sigurno?
Iz Egipta su.
Živeli!
Ne sviđa mi se onaj tip. Nije dobar.
Kako se zoveš? -Vael. A ti? -Ester.
To znači "zvezda". Lepo, zar ne? -Vrlo lepo.
Smem da pustim muziku?
Bar je zatvoren. Umoran sam. Satima sam radio.
Vreme je za spavanje. -Samo jednu pesmu i otići ću.
Dobro.
Izvoli.
Nećeš da me poljubiš?
Prestar sam za tebe.
Jednom, pa idem.
Idem ja. -Dobro si?
Prošetaću. Volim da šetam. Hvala. Ćao.
Čekaj, Ester.
Hvala. -Doviđenja. -Doviđenja.
Daj mi torbu. Daj je!
Kuda, gospođice?
Imate možda neku adresu?
Kolika je vožnja za 20 evra? -Ne znam. Pola sata, otprilike.
Može do stanice? -Koje?
Stanica Monparnas. -Nema problema.
Čekaj.
Ne zanemaruj božje lekcije.
Izvinite. -Nemoj da se obeshrabriš kad te prekori.
Kada Gospod nekog voli, daje mu dobre lekcije.
Ispravlja one koje prihvati kao svoju decu.
Sve što trpite je vaša lekcija.
Bog se ponaša prema vama kao prema svojoj deci.
Deca slušaju oca.
Nijedna lekcija nije prijatna.
Ali posle nam lekcija donosi pravdu i mir.
Zato ojačajte svoje trome ruke i slaba kolena.
Tako šepav neće biti nemoćan,
nego će biti izlečen.
Kapela je iza nas.
Trpezarija je na kraju hodnika.
Da? Da.
Sačekaj me.
Koliko košta noć?
Ovde nema cenovnika. Nije ovo hotel.
Daj koliko možeš.
A ako nemam? -Videćemo. Hodaj. Uskoro će misa.
Videla sam te na ručku. Nisi jela.
Ja sam Ester.
"Blizu si, Gospode.
Spasi me Svojim rečima.
Zovem Te srcem celim, javi mi se.
Držaću se Tvojih zapovedi.
Zovem Te, Gospode, spasi me.
Poštovaću Tvoje zahteve.
Čekam zoru i preklinjem Te.
Nadam se da ću čuti Tvoj glas, Gospode.
Moje oči čekaju kraj noći da meditiraju o Tvom obećanju."
"Mama, ovde je sve u redu. Žan je divan prema meni.
Pokazuje mi grad. Danas smo videli Pariz odozgo.
S tornja Monparnas. Bilo je super.
Volela bih jednom da ti pokažem Pariz.
Verujem da bi ti se svideo.
Ne brini ako te ne zovem. Izgubila sam mobilni.
Ali često ću ti pisati.
Pitam se jesi li već pravila pekmez s bakom.
Ljubim te, Ester."
Poznaješ onu devojku? -Koju?
Onu koja ne jede. Lepa je.
Dala je zavet ćutanja. Ne govori već dve godine.
Stara časna sestra mi je rekla. Pomalo je luckasta, ali simpatična.
Ćao. Kako si?
Dođi.
Zvaću te Isus.
Moja porodica je vrlo pobožna.
Ovo je naša tradicija. Osama pre 18. godine.
Moja braća i sestre su to radili. Ja sam najmlađa.
Idućeg leta, idem na put svetog Jakova u Kompostelu
s rođakom koja će napuniti 18. godina. Jedva čekam!
Imaš braću i sestre? -Ne.
Pomalo se osećam kao "stara škola". Ljudi misle da sam "old skul".
Ja ne osuđujem.
Moja tetka kaluđerica je upoznala i opata Pjera.
Ludo! Moja baka ga obožava.
Imam ideju!
Sestra mi je rekla za skrovište.
Ovde je morao da postoji neki muškarac. Znala sam.
Bog je svuda. Da, ovde je muškarac. I to kakav!
Ćutljiva si. -Volim da slušam ljude.
Dobra sam u tome.
Rođena sam za to da budem tu za druge.
Mama to uvek kaže.
Kad sam se rodila, već sam se smešila.
Govorili su da sam najlepše dete.
Mama je bila srećna iako ju je tata ostavio trudnu.
Mama kaže da sam bila zrak sunca.
Deda i baka su vodili hotel.
Na dnu hodnika, bilo je dete koje je stalno plakalo.
Bilo je moja suprotnost.
Mama kaže da je jednom nekom sinula ideja.
Ja sam bila vrlo srećna, a on tako tužan,
pa su hteli da budemo zajedno.
Jedne noći su me stavili u njegov krevet
i čim sam legla pored njega, on je prestao da plače.
Ko zna! Možda se zaljubio u mene.
Da, možda. Požuriću da ne zakasnim na misu.
Isuse! Dođi!
Da?
Volela bih da radim.
Znaš zašto sve radimo? -Ne.
Ne tražimo od devojaka da rade.
Rad je čin zahvalnosti, stub redovničkog života.
Uradiću sve što želite. -Kakav bi posao radila?
Bilo kakav.
Ranije sam pravila sladoled.
Zatim sam radila na polju. Brala sam grožđe.
Sekla sam luk. Takve stvari.
Ali mogla bih da radim s pčelama.
To je teško za početnicu.
Sestra Letisija se bavi košnicama.
Iduće nedelje ćeš pomagati u kuhinji.
Za obrok u 16 sati.
Hvala, gospođo. Hvala, zaista.
Telo Hristovo. -Amin.
Smrdiš, znaš? Oboje smrdimo.
Šta se događa? -Ona devojka?
Mama i njen dečko imaju dete. Nemaju mesta za mene.
Njen dečko je čudan prema meni. Zato ona viče, a ja to ne volim.
Ali mama se uvek brinula o meni.
Nije bilo lako svakog dana, istina. Ali imala sam sve.
Mislila sam da ću živeti u Parizu sa Žanom.
To je momak koga sam letos upoznala.
Jesi li videla okean?
Volela bih da te upoznam.
"Gospod je naš kralj.
Dođite, poštujmo Ga!
Gospod je naš kralj. Dođite, poštujmo Ga!"
Neka cela Zemlja hvali Gospoda.
Služite Gospodu s radošću.
Dođite k Njemu s pesmama radosti.
"Gospod je naš Kralj,
dođite, poštujmo Ga!"
Priznajte da je Gospod bog.
Stvorio nas je i Njegovi smo.
Njegov smo narod, Njegovo stado.
"Gospod je naš Kralj,
dođite, poštujmo Ga!"
Ovde postoje pravila.
Ne radimo sve što bismo hteli. Da se ovo nije ponovilo!
Znam da ste tu.
Došla sam ovamo da se sakrijem od dana.
Uvila sam lice u belo dok nije ostarilo,
dok nije izgubilo sve svoje moći.
Želim da ga zatvorim da bih imala sav ponos.
Da ne pokušaju da mi ga uzmu, da ne uživaju u njemu.
Nisam mogla da ostarim napolju. Žene kao ja ne smeju da ostare.
Došla sam ovamo da sve stane.
Da konačno sve stane.
Da me pamte napolju, da govore o meni,
kao što je uvek bilo sa ženama kao ja.
Da se začude. Da komentarišu.
Da moj gest obeleži sve. Muškarce i žene.
Da nikad ne zaborave. Da žele da me upoznaju.
Da budem kao žene koje su razočarali muškarci
i koje su se okrenule Bogu. Muškarci me nikad nisu razočarali.
Nikad im nisam verovala.
Prezirala sam ih,
nadajući se ljubavi Najvećeg.
Ovde sam zauvek.
Nema ogledala.
Cele noći sam osluškivala. Čekala sam Ga.
Napravila sam Mu mesto u svom srcu.
Pozdravljala sam Ga svako jutro, grlila svako veče.
To mesto je raslo u meni.
Ali On je ćutao.
Svakog dana isti ritual, svakog dana beskrajno dozivanje.
Klekla sam, telo je bilo puno stigmi.
A On mi nikad nije šaputao na uho.
Za nekoliko meseci ću ostvariti svoj zavet.
Nema više povratka.
Moraću da prihvatim hladnu tišinu bez straha.
Zareći ću se da ću Ga zauvek voleti,
iako On mene možda nikad neće voleti.
Zatvor će se još više zatvoriti, a moje lice će početi da stari i trune.
To će biti nebitno, biću mrtva.
Biću dar. Smešan i smrdljiv, ali ipak dar.
Vrata spoljnog sveta mi neće biti otvorena.
I to će biti mir.
Moje ruke će se prekriti mrljama.
Moji obrazi će izbledeti, grudi će se spustiti.
Možda me zavoli.
On će biti jedini gost. Biću poslušna.
Više neću goreti.
Biće dovoljno čuđenje.
Ti si jedan od vukova u noći. Prepoznala sam te.
Mrzela sam te.
Ne znajući, došla si po mene.
Povorka muškaraca i žena s tobom. Svi ste ovde.
U mojim grudima i mom domu, Bog vas pozdravlja.
Ogromna nepravda.
Poništila si ljubav u meni.
Donela si sve što mi je teško da zaboravim.
Sanjala sam da su ti usta zašivena,
da krv teče niz tvoj vrat, a ja sam gledala tvoju patnju.
Konci koji su pocrveneli bili su u mojim rukama.
Ti, Ester, nisi kao ja. Tebi je ljubav data.
Ti si lepa, ti si obična.
Zato te vole.
Bog bi te voleo kad bi zamolila.
Ali ti si jača od toga.
Ti imaš ljubav,
ti si mi je velikodušno ponudila.
Moraš sada da ideš.
Moraš da prestaneš da me vraćaš u život. Ne želim to.
Nisi uzalud došla.
Ti si moje poslednje iskušenje.
Jesi li videla Ester?
MEDIATRANSLATIONS