Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Mă duc în apă.
AUR PENTRU CÂINI
La el în cort,
de trei ori.
Am încercat
să facem sex anal o dată,
dar nu am rezistat.
În apartament, de șase ori.
O dată a fost foarte frumos...
Lumina era aurie.
Am plâns.
De două ori, pe bancheta din spate a mașinii lui.
A ejaculat pe sânii mei.
Pe plajă, de trei ori.
De două ori noaptea
și o dată ziua, printre dune.
Sub dușul din camping, o dată.
A ejaculat în gura mea și am înghițit.
Bună ziua ! Cu ce vă servesc ?
Ce dorești ?
Aș vrea una cu Smarties
și înghețata asta albastră.
Cea albastră e bună. Cu bezea. Îți place ?
- Da. - Perfect.
- La pahar sau la cornet ? - La cornet.
- Două cupe la cornet. - Atât ?
Și o cupă de căpșuni la pahar, vă rog.
- Bine. - Mulțumesc.
Părul !
Strânge-ți părul, Esther, ce naiba !
- Imediat. - La o parte, am treabă !
Ești ridicolă !
Scuze, imediat.
Bună ! Ați sunat la Mado.
Lăsați-mi un mesaj.
Alo, mamă, sunt Esther. Te-am sunat
să văd ce mai faci. Pentru că de mult n-am mai...
În fine. Exact acum
privesc un apus de soare frumos. Mi-ar plăcea să-l vezi și tu.
E ca în filme.
Altfel, eu sunt bine, dar mi-ar fi plăcut
să vorbim puțin.
În sfârșit, îmi închipui că ești ocupată.
Bine, te las. Pupici.
Sună-mă dacă poți.
Te pup !
- Jean. - Marie-Lou.
- Încântată. - Și eu, la fel.
- Marie-Lou. - Salut !
Camille.
Ești prietenă cu Manon ?
- Nu, sunt verișoara ei. - Am înțeles.
Sărbătorim plecarea mea.
- Pentru plecarea ta ! - Mersi.
Noroc !
Esther !
Oprește-te.
De ce, nu-ți place ?
Oprește-te, Esther, n-am chef acum.
Ești crocant cu nisip pe tine.
Încetează.
Esther...
Esther, termină.
Termină !
Încetează odată, ce naiba !
Ce naiba, Esther !
Vino.
Pentru că nu fac ce trebuie, nu-i așa ?
Nu, nu e vorba despre asta. Vino.
Îmi dai adresa ta ? Îți trimit o vedere.
Serios ?
- Nu vrei ? - Ba da.
Jean Favre. 27 rue des Envierges. 75020, Paris.
Asta e ?
Da.
Hai !
Jean, nu mai ești aici. Așa că, în fiecare zi,
merg pe urma pașilor noștri sub același soare.
Uneori mi-ar plăcea să-mi ardă pielea atât de tare,
ca să simt și altceva în afară de lipsa ta.
Dar nisipul rămâne auriu.
Vântul își face loc înăuntrul meu.
Copacii uriași strălucesc mai departe.
Iar eu rămân aici,
prețuind toate amintirile cu tine.
Ieri, un client mi-a cerut 12 cupe de înghețată,
iar câinele lui Peyo a murit.
Se pare că s-a înecat.
Mă întreb cum e viața ta acolo.
Dacă părul îți mai miroase a ocean.
Mă gândesc la tine.
Esther
Salut !
Hai să jucăm un joc.
Bine. Alegem două persoane.
Le închidem în baie cât timp vrem.
Hai, lasă, nu joc.
Bine. Alegem două persoane,
le închidem în baie și vedem ce se întâmplă.
Da !
Haideți !
Tu !
Și...
Tu !
- Ți-e frică ? - De ce ?
Nu știu. Să stai aici, închisă, cu mine.
Nu, nu mi-e frică.
Ești genul căreia nu-i e frică de nimic.
Vino încoace.
Te-am urmărit mult vara asta.
S-a întâmplat ceva cu tine.
De fapt, în tine.
- Termină. - Nu te învăț eu nimic. Știi deja asta.
Eu mi-am dat seama imediat cine ești.
Cine ești cu adevărat, în sufletul tău.
Nu sunt multe fete ca tine.
Încetează.
I-am spus și lui Jean, dar lui îi e greu să înțeleagă
astfel de lucruri.
Nu e în stare să le înțeleagă.
Nu vede ce văd eu.
Pentru el, ești doar frumușică.
Dar nu ești numai atât.
Ce s-a întâmplat în vara asta
nu trebuie să te sperie. E un orizont
care s-a deschis și nu se va mai închide niciodată.
Toți băieții își vor da seama de lucrul ăsta mereu.
Mereu.
- Termină. - Vom simți.
Încetează.
De ce să încetez ?
- Credeam că nu ți-e frică. - Nu mi-e frică. Puțin îmi pasă.
Puțin îți pasă ? Sunt sigur că, dacă-mi vâr mâna în chiloții tăi,
ești udă toată.
Vezi ? Exact cum spuneam.
Dă-mi mâna.
E o senzație căreia nu-i poți rezista.
Așa ești.
Atinge-mă. Freacă-mi-o.
Specialitatea bucătarului !
Clătite.
- Ursuleț ! - Ce face mica mea Esther ?
Ești bine ?
Poftim. Mănâncă.
Am fost puțin în camera mea adineauri.
Voiam să-ți spun. Ți-ai găsit cutiile ?
Nu sunt toate lucrurile.
Ce ?
Nu sunt toate lucrurile mele. Unde e restul ?
Uite ce e, Esther, la noi nu e depozit.
Gilles și cu mine trebuie să facem niște lucrări în pod.
Construim o cameră sus.
Așa poți veni și tu în vizită dacă vrei.
Plec la Paris, mamă. Mă duc să-l găsesc pe Jean. Acolo locuiește.
Ți-am povestit despre el la începutul verii. Mai ții minte ?
Și cât timp stai ?
Cred că o să mă stabilesc acolo, nu știu.
Voiam să-mi iau rămas-bun.
Fetele astea, când se îndrăgostesc...
E o trăsătură de familie.
Semeni cu mine, am zis mereu.
Frumoșilor !
Pe mine nu mă pupi ?
Mi-ar plăcea să poarte și maică-ta rochii de-astea.
Îi spun mereu. Nu-i așa, puiu' ? Mereu îți zic.
De ce ai venit ?
Nu vezi că am de lucru ?
Nu mai sunt scutece. Plânge încontinuu.
Da, bine. Mă duc să iau în pauză.
Bine.
Asta-i tot ?
Da, asta-i tot. Pa !
- Nu poți să te abții, nu ? - De la ce ?
Nu juca teatrul ăsta cu mine. Te distrează ?
- Liniștește-te. - Ce ? Să mă liniștesc ?
Vine, se vântură despuiată pe lângă bărbatul meu,
iar eu trebuie să mă liniștesc.
Oricum, de fiecare dată când vii, agiți spiritele.
Nu te poți abține.
De ce ai venit, de fapt ?
Dacă ai nevoie de bani pentru excursia ta,
să știi că n-am.
Sper că ai tu.
Da ? Nu pleca în pripă, Esther.
Nu vin după tine la Paris dacă ai probleme.
Nu, mă descurc.
Acum trebuie să pleci. Sunt în criză de timp.
Să mă suni.
Te pup !
Te pot lăsa la Morcenx, la gară, dacă vrei.
- E în drumul meu. - Bine.
- Pot să pun muzică ? - Da. Simte-te ca acasă.
Michel Sardou ? Pe bune ?
Nu, mă distrez cu prietenii.
Mai am și altele.
Bună ziua ! Este mesageria vocală a lui Jean Favre.
Pentru moment, nu sunt disponibil,
dar îmi puteți lăsa un mesaj.
Scuzați-mă.
Este departe de aici ?
Aici este.
Mulțumesc mult, doamnă. Vă mulțumesc.
Jean !
Jean, sunt Esther !
Jean !
Bine, cobor. Două clipe.
Așteaptă-mă. Stai acolo.
Cobor imediat.
Vino.
Două, te rog.
Esther... Nu înțeleg ce cauți aici.
Nu poți să dai buzna și să mă suni de două sute de ori pe zi.
Am și eu o viață.
Înțelegi ?
Nu știu...
Ce îți închipuiai ?
Nu pricep.
Ai rude aici ? Ai venit să vizitezi Parisul ?
Am zis că ne vedem după ce se termină sezonul.
- Mulțumesc. - La Paris.
Am zis asta când eram beat, Esther.
Am zis asta când priveam apusul pe plajă,
nu știu de ce am zis-o.
Mersi.
Am zis asta ca să... Ca să fii fericită,
ca să te simți îndrăgostită, pentru că era frumos afară
și era vară.
Dar sunt îndrăgostită, Jean. Te iubesc la infinit.
Trebuie să-mi dai ocazia să-ți arăt.
Am putea merge la tine.
Am putea să ne petrecem timpul împreună.
Ascultă, Esther...
Trebuie să te întorci acasă. Nu ai ce căuta la Paris.
Vezi bine că nu se poate.
Îi vezi pe ceilalți.
Unde-ți sunt lucrurile ?
Așa ai venit, pe jumătate goală ?
Poftim.
Pune asta pe tine.
Ai bani ?
Știi unde dormi ?
Eu nu te pot găzdui. Înțelegi ? Nu pot.
Ai bani ?
Nu-i am decât pe ăștia, dar pot să...
Îți pot lua un bilet de tren prin telefon, dacă vrei.
Vrei ?
Nu mă deranjează, pot să fac asta.
Ascultă, Esther !
Plec. Bine ?
Ai grijă de tine. Du-te acasă, da ?
Și, te rog, nu mă mai suna.
Ne-am înțeles ?
Pa !
Nu vrei să bei ceva ?
Nu mi-e somn.
În orice caz, ai un bar frumos.
Nu e barul meu. Doar servesc aici.
Înțeleg.
Vrei una ?
Ești sigură ?
Le-am adus din Egipt.
Noroc !
Nu mi-a plăcut tipul care era cu tine.
Nu e cum trebuie.
- Cum te cheamă ? - Wael. Pe tine ?
Esther. Înseamnă "stea" și "cea care ascunde". Frumos, nu ?
Da, foarte frumos.
Pot pune puțină muzică ?
Barul s-a închis. Sunt obosit.
Lucrez de atâtea ore. Trebuie să mai și dormim.
Doar un cântec. Apoi plec.
Bine.
Poftim.
Nu vrei să mă săruți ?
Sunt prea bătrân pentru tine.
Doar o dată. După aceea plec.
Bine, atunci, mă duc.
Te descurci ?
O să merg pe jos. Îmi place să merg.
Mulțumesc. La revedere !
Așteaptă, Esther.
Mulțumesc.
- La revedere ! - La revedere !
Dă-mi geanta ! Dă-mi-o, am zis !
Unde mergeți, domnișoară ?
Aveți o adresă anume ? Ceva ?
Durează mult un drum de 20 de euro ?
Știu și eu... Cam o jumătate de oră.
Îmi ajung până la gară ?
- Care gară ? - Montparnasse.
Da, ajung.
Așteptați aici.
Nu nesocoti învățăturile Domnului.
Scuzați-mă.
Nu te simți descumpănită când te mustră.
Când Domnul iubește pe cineva, îi dă lecții prețioase.
Îi îndreaptă pe toți cei pe care îi primește ca pe fiii lui.
Suferințele voastre sunt lecții.
Dumnezeu se poartă cu voi precum cu fiii lui.
Și cărui fiu nu-i dă lecții tatăl său ?
Când primim o lecție, nu simțim bucurie,
ci mai degrabă tristețe. Dar mai târziu,
când ne revenim, datorită lecției
aceasta rodește liniște și neprihănire.
De aceea îndreptați mâinile inerte,
genunchii care se îndoaie și, pentru picioarele voastre,
cărările întortocheate să devină drepte.
Astfel, cel care șchioapătă nu își va suci piciorul.
Ba mai mult, se va vindeca.
Tocmai am văzut, de pildă,
cum predarea decalogului, a celor zece porunci,
este reluată de către înțelept, care își învață discipolul.
În același mod, versetele următoare,
și anume versetele 20-32 din capitolul I
al Cărții Proverbelor, ne prezintă înțelepciunea
și pe înțeleptul care vorbește ca un profet.
În versetele anterioare,
Decalogul, poruncile Domnului sunt reluate și explicate
de către înțelept discipolului. În versetele 20-32,
înțeleptul vorbește ca un profet.
Citesc, așadar, versetele 20, 21. "Înțelepciunea strigă afară..."
Capela este în spatele nostru.
Sala de mese este la capătul culoarului.
Da ?
Da.
Așteaptă-mă.
Cât costă o noapte ?
Dar aici nu avem tarif.
Nu este hotel.
Dai cât poți, cât ți se pare corect.
- Și dacă nu pot da nimic ? - Vom vedea.
Vino, te rog. Curând începe slujba.
Te-am văzut la prânz.
Am văzut că nu mâncai.
Pe mine mă cheamă Esther.
Ești aproape, Doamne.
Prin Cuvântul Tău.
Mântuiește-mă.
Te chem din tot sufletul, răspunde-mi.
Voi respecta poruncile Tale.
Te chem, Doamne, mântuiește-mă.
Voi urma poruncile Tale.
Înainte de ivirea zorilor, mă rog cu ardoare.
Sper să aud Cuvântul Tău.
Ochii mei caută mai repede zorile ca să cuget la făgăduința Ta...
Mamă, aici totul e bine.
Jean se poartă foarte frumos cu mine.
Mă duce să vizitez orașul.
Azi am văzut Parisul de sus,
din vârful turnului Montparnasse. A fost super.
Mi-ar plăcea să-ți arăt Parisul cândva. Cred că ți-ar plăcea.
Nu-ți face griji dacă nu te sun. Mi-am pierdut telefonul,
dar îți voi scrie adesea. Mă întreb dacă ai făcut deja
gemul de mure cu bunica.
Pupici.
Esther
- O cunoști pe fata aceea ? - Pe care ?
Pe cea care nu mănâncă nimic. Aia foarte frumoasă, de vizavi.
A făcut legământ de tăcere.
Nu mai vorbește de cel puțin doi ani.
Măicuța bătrână de acolo mi-a spus.
E un pic nebună, dar foarte simpatică.
Bună !
Ce faci ?
Vino.
O să-ți spun Iisus.
Familia mea e foarte credincioasă. Avem o tradiție,
ne retragem puțin la mănăstire chiar înainte de a împlini 18 ani.
Așa au făcut și frații și surorile mele.
Eu sunt ultima.
Vara viitoare, voi merge în pelerinaj
la Santiago de Compostela, cu verișoara mea,
care va face și ea 18 ani. Abia aștept !
- Tu ai frați și surori ? - Nu.
Cred că îți par de modă veche cu poveștile mele.
De obicei, oamenilor așa li se pare că sunt.
Să știi că eu nu judec.
Am și eu o poveste demodată cu o mătușă bisericoasă din Sud,
care l-a cunoscut pe abatele Pierre.
Ce tare !
Bunica mea este entuziasmată de abatele Pierre.
Stai, mi-a venit o idee.
Mi-a spus sora mea de ascunzătoare.
Trebuia să fie și un bărbat în locul ăsta. Știam eu.
Să știi că Dumnezeu e pretutindeni.
Așa că da, este un bărbat aici și nu-i de colo.
Nu ești prea vorbăreață.
Îmi place să-i ascult pe ceilalți.
Asta știu să fac, să ascult.
În orice caz, se pare că m-am născut pentru asta.
Adică să fiu aici pentru ceilalți.
Asta îmi spune mama mereu.
La naștere, se pare că zâmbeam deja.
De aceea, ziceau că sunt cel mai frumos bebeluș de la maternitate.
Mama era foarte fericită, în ciuda faptului
că tata plecase când îi spusese că e însărcinată.
După spusele mamei, eram cu adevărat un soare în miniatură.
În hotelul administrat de bunicii mei,
la capătul culoarului, era un bebeluș care plângea tot timpul.
Era exact opusul meu.
Mama mi-a povestit că, într-o zi, cuiva i-a venit o idee.
Pentru că eu eram atât de veselă, iar el, atât de trist,
trebuia să ne întâlnim,
ca să fim cumva ca niște vase comunicante.
Într-o noapte, m-au pus în același pat cu bebelușul respectiv
și imediat s-a oprit din plâns.
În fine, se pare că pur și simplu se îndrăgostise de mine.
Posibil. Trebuie să mă grăbesc,
să nu întârzii la slujbă.
Iisus !
Vino.
Hopa sus !
Da ?
Aș vrea ceva de lucru.
Știi de ce lucrăm toate aici ?
Nu.
Trebuie să înțelegi că nu obișnuim
să dăm de lucru tinerelor aflate în trecere.
Aici, munca reprezintă un har,
este un pilon al vieții monahale.
Dar o să fac tot ce doriți.
- Ce știi să faci ? - Nu știu, puțin din toate.
Am vândut înghețată.
Și mai înainte am muncit la câmp,
la vie...
Am tăiat florile cepelor.
În fine, chestii de-astea...
Aș putea să mă ocup de albine.
Este o sarcină mult prea complicată pentru cineva
care n-a mai făcut asta. Sora Laetitia
răspunde de stupii noștri.
Săptămâna viitoare, vei ajuta la bucătărie.
Pentru gustarea de la ora 16.
Vă mulțumesc mult, doamnă ! Mulțumesc.
Trupul lui Hristos.
Amin.
Trupul lui Hristos.
Amin.
Trupul lui Hristos.
Amin.
- Trupul lui Hristos. - Amin.
Trupul lui Hristos.
Amin.
Știi că miroși urât ? Amândoi mirosim.
Sub vălul tău de blândețe, găsim cu toții adăpost.
Primește-ne la sânul tău, la care ne adăpăm.
Marie, mamă a Mântuitorului, îți mulțumim.
Marie, mama noastră, pogoară pacea asupră-ne.
Adăpost al păcătoșilor, apără-ți pruncii.
Când suntem încercați, vino către noi.
Dezleagă-ne de toate relele acestei lumi.
Marie, mamă a Mântuitorului, ai milă de noi.
Marie, mama noastră, pogoară pacea asupră-ne.
Adăpost al păcătoșilor, apără-ți pruncii.
Ce se întâmplă ?
E tânăra ?
Mama a făcut un copil cu noul ei iubit,
iar eu nu mai am loc în casă.
Oricum, iubitul ei nu e drăguț cu mine.
Când apar eu, se încing spiritele. Toți încep să țipe,
iar mie nu-mi place așa ceva.
Să nu crezi că mama n-a avut mereu grijă de mine așa cum trebuie.
E adevărat că nu era mereu simplu,
dar mie nu mi-a lipsit nimic.
La un moment dat, am crezut că o să trăiesc cu Jean, la Paris.
Jean e un tip pe care l-am cunoscut astă-vară, pe plajă.
Ai fost deja la ocean ?
Mi-ar plăcea mult să te cunosc.
Domnul este stăpânul nostru, să-L preamărim.
Salutați-L pe Domnul de pretutindeni.
Slujiți-L cu veselie.
Veniți spre El, cântând cu bucurie.
Domnul este stăpânul nostru, veniți să-L preamărim !
Recunoașteți că Hristos este Dumnezeu, El ne-a creat,
ai Lui suntem.
Noi, poporul Său, turma Sa.
Domnul este stăpânul nostru, veniți să-L preamărim !
Aici există reguli.
Nu facem orice numai fiindcă așa vrem.
Să nu se repete.
Știu că ești aici.
Am venit aici ca să mă ascund de lumina zilei.
Mi-am ascuns chipul în cutia asta albă
înainte să îmbătrânească, înainte să se vlăguiască definitiv.
Vreau să îl țin închis aici ca să fie doar al meu.
Ca să nu încerce nimeni să mi-l mai fure,
să nu se bucure nimeni de el.
Nu puteam să îmbătrânesc afară.
Femeile ca mine nu trebuie să îmbătrânească.
Am venit aici ca să se termine totul.
Pentru ca, în sfârșit, să se termine totul.
Ca să-și amintească de mine afară, să șușotească
cu privire la soarta mea, cum s-a întâmplat mereu cu astfel de femei.
Ca să se mire lumea,
ca să comenteze.
Ca gestul meu să aibă destulă forță pentru a-i marca pe toți și pe toate.
Ca să nu uite niciodată, ca să simtă mereu dorința
de a mă cunoaște. Ca să fiu mereu printre acele femei,
care, dezamăgite de bărbați,
preferă să se lase în voia Atotputernicului.
Eu nu am fost niciodată dezamăgită de bărbați.
Nu am avut niciodată încredere în ei.
I-am disprețuit,
sperând în iubirea Celui de Sus,
deoarece, dezamăgită de iubirea celor de jos,
mă aflu aici pentru totdeauna.
Este un lăcaș fără oglinzi.
Aici am ciulit urechea nopți la rând,
am așteptat, i-am făcut loc în inima mea,
chiar și în așternutul meu.
L-am salutat în fiecare dimineață. L-am îmbrățișat seară de seară.
I-am făcut loc în sufletul meu.
Dar a rămas tăcut.
În fiecare zi, același ritual, aceeași chemare fără sfârșit.
M-am așezat în genunchi,
trupul meu s-a acoperit de stigmate groaznice,
dar adevărata mea suferință e slăbiciunea.
Însă El nu mi-a șoptit niciodată la ureche.
Peste câteva luni, îmi voi rosti legămintele.
Nicio întoarcere nu mai este posibilă.
Mă voi lega să respect cea mai rece tăcere și să nu mă tem de ea.
Mă voi lega să-L iubesc pe veci,
chiar dacă El nu mă va iubi, poate, niciodată.
Închisoarea va deveni și mai strâmtă, iar chipul meu va putea începe
să îmbătrânească până la putrefacție.
Asta nu va avea însemnătate, voi fi moartă și pentru mine însămi.
Îmi voi dărui ființa, un dar derizoriu, care duhnește,
totuși, un dar.
Ușa către lume nu-mi va mai fi niciodată deschisă
și astfel îmi voi găsi pacea.
Voi vedea cum, încet-încet, mâinile mi se vor acoperi de pete.
Obrajii mi se vor ofili, sânii mi se vor lăsa.
Atunci mă va iubi oare ?
Nu voi mai fi decât abis al așteptării, iar El, singurul invitat.
Voi fi supusă. Nu voi mai arde.
Dârele dezmățului care te însoțesc au fost de ajuns.
Ești un lup de noapte, te-am recunoscut.
Te-am urât.
Fără să știi, ai venit să mă cauți.
Și ceilalți împreună cu tine, un cortegiu de femei și de bărbați asudați,
sunteți cu toții aici.
La sânul meu, în casa mea, Dumnezeu vă primește și pe voi
și e o nedreptate prea mare.
Ai distrus în mine orice iubire,
ai reînviat în mine tot ceea ce mi-e atât de greu să uit.
Am visat că aveai gura cusută, că-ți curgea sângele pe gât
și te priveam cum suferi.
Firele înroșite erau în mâinile mele.
Tu, Esther, nu ești ca mine, ție îți este hărăzită dragostea.
Ești doar frumușică.
Ești vulgară.
De-asta poți fi iubită.
Pe tine Dumnezeu te-ar iubi dacă Ie-ai cere-o.
Dar ești mai tare de-atât.
Tu ești cea care posedă iubirea,
tu, mărinimoasă, mi-ai propus-o.
Acum trebuie să pleci.
Trebuie să încetezi să mă readuci la viață.
Nu îmi doresc asta.
Dar n-ai venit degeaba.
Erai ultima mea încercare.
Știi unde este Esther ?
Ați urmărit AUR PENTRU CÂINI
Traducerea și adaptarea ANDREEA VARVARICI-PRUNESCU