Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Влизам във водата.
БИСЕРИ НА ПРАСЕТАТА
В палатката му -
три пъти.
Опитахме...
... анален секс,
но аз не можах.
В апартамента - шест пъти.
Единия път беше много хубаво.
В златните отблясъци на светлината.
Разплаках се.
Два пъти на задната седалка в колата му.
Той свърши на гърдите ми.
Три пъти на плажа.
Два пъти през нощта и веднъж през деня между дюните.
Веднъж под душа в къмпинга.
Свърши в устата ми, аз глътнах.
Здравейте! Какво да бъде? - Какво искаш?
"Смартис" и от онзи, синия сладолед.
От маршмелоу е. Обичаш ли? - Да.
Чашка или фунийка? - Две топки във фунийка.
Това ли е всичко? - И топка ягодов сладолед в чашка.
Добре.
Косата!
По дяволите, Естер! Косата!
Косата! Веднага! - Дръпни се, пречиш ми!
Не се прави на интересна!
Ето сега.
Свързахте се с мобилния телефон на Мадо. Оставете съобщение.
Мамо, обажда се Естер.
Звъня ти просто така, за да чуя как си.
Отдавна не сме...
В момента се любувам на един прекрасен залез.
Иска ми се да го видиш.
Като във филмите е.
Аз съм добре,
но ми се искаше да си поговорим.
Предполагам, че си заета.
Оставям те. Целувки.
Ако можеш, ми се обади. Целувки.
Жан. - Мари-Лу.
Приятно ми е. - На мен също.
Мари-Лу. - Камий.
Ти приятелката на Манон ли си? - Не, братовчедки сме.
Прощален купон. Тръгвам си.
За заминаването ти. - Благодаря.
Наздраве!
Естер!
Спри.
Не ти ли е приятно?
Спри, не искам сега.
Хрускаш, целият си в пясък.
Спри.
Естер...
Естер, престани.
Стига!
Престани!
По дяволите, Естер!
Ела.
Какво, не го ли правя добре?
Не е това. Ела.
Дай ми адреса си, ще ти пратя картичка.
Сериозно ли?
Не искаш ли? - Искам...
Жан Фавр, ул. "Анвиерж" 27, Париж, 20-и район.
Това ли е? - Да.
Хайде!
Жан, ти вече не си тук.
Всеки ден минавам по нашите пътеки, под същото слънце.
Понякога ми се иска да прогори кожата ми,
за да усетя друго освен твоето отсъствие.
Пясъкът е все така златист.
Вятърът прониква в мен.
А огромните дървета продължават да блестят.
Аз съм тук,
живея със спомените си за теб.
Вчера един клиент поръча сладолед с 12 топки,
а кучето на Пейо умря.
Казват, че се е удавило.
Чудя се как ли минават дните ти там.
Дали косата ти пази мириса на океана.
Мисля за теб.
Естер.
Здравей.
Здравейте.
Елате, измислих една игра.
Да затворим двама души в банята, докато не решим да ги пуснем.
Аз няма да играя!
Добре, да затворим двама души в банята и да видим какво ще стане.
Да! - Хайде!
Ти!
И...
Ти!
Страх ли те е? - От какво?
Да стоиш затворена тук с мен. - Не ме е страх.
Ти си от тези, които не се боят от нищо.
Ела.
Дълго те наблюдавах това лято.
С теб се случи нещо.
Вътре, в теб.
Спри. - Не ти казвам нищо ново.
Ти вече го знаеш.
Веднага видях коя си.
Коя си наистина, дълбоко в себе си.
Момичетата като теб са рядкост.
Престани. - Много говорих с Жан.
Но той не разбира тези неща.
Не може да ги разбере,
защото не вижда това, което виждам аз.
Той вижда само това, че си сладка,
но ти си не само сладка.
Не бива да изпадаш в паника от това, което се случи това лято.
В теб сякаш се появи пукнатина, която никога няма да се затвори.
Мъжете винаги ще я забелязват.
Винаги.
Престани. - Ще я усещаме.
Престани. - Защо?
Нали каза, че не те е страх. - Не ме е страх. Не ми пука.
Не ти пука?
Сигурен съм, че ако бръкна в гащичките ти, те ще са мокри.
Виждаш ли? Точно за това говоря.
Дай ръка.
По-силно е от теб. Ти си такава.
Докосни ме.
Десерт на главния готвач. Палачинка.
Мечо! - Как си, скъпа Естер?
Добре ли си? Ето. Хапни.
Минах през стаята си...
Щях да ти кажа. Намери ли си кутиите?
Липсват неща. - Какво?
Къде са ми другите неща? - Виж, Естер, тук не е склад.
С Жил ще ремонтираме тавана. Ще правим стая.
Ако искаш, ще може да ни идваш на гости.
Заминавам за Париж, мамо. Отивам при Жан, той живее там.
Помниш ли, разказвах ти за него в началото на сезона?
Колко ще останеш?
Не знам. Мисля, че ще се преместя там.
Дойдох да се сбогувам с теб. - Тези момичета, като се влюбят...
Това е семейна черта. Приличаш на мен, винаги съм го казвала.
Моите красавци!
Няма ли целувка за мен?
Искам и майка ти да носи такива рокли.
Постоянно й го повтарям. Нали, скъпа?
За какво дойде? Не виждаш ли, че клиентите чакат?
Пелените свършиха, а той не спира да плаче.
Ще отида да купя в почивката.
Чудесно. - Това ли е?
Да, това е. Хайде.
По-силно е от теб, нали? - Кое?
Не ми пробутвай тези номера! Забавно ли ти е?
Успокой се. - Да се успокоя, така ли?
Идва и се размотава полугола пред мъжа ми!
Как да се успокоя?
При всяко твое идване става нещо!
По-силно е от теб!
За какво дойде?
Ако ще искаш пари за разходката до Париж, нямам!
Имаш пари, нали? Дано да си го обмислила, Естер.
Ако загазиш, аз няма да идвам чак до Париж.
Няма.
Тръгвай, че бързам.
Да ми се обадиш! Целувам те!
Ако искаш, ще те оставя на гарата. На път ми е.
Добре.
Може ли да пусна нещо? - Чувствай се като у дома си.
Мишел Сарду? Сериозно?
Това е една шега с приятелите ми.
Има и друга музика.
Това е гласовата поща на Жан Фавр.
В момента съм зает, но може да ми оставите съобщение.
Извинете...
Това далеч ли е?
Ето там е.
Много ви благодаря, госпожо.
Жан!
Аз съм - Естер!
Жан!
Добре, идвам! Стой там!
Слизам.
Ела.
Дайте ми две.
Виж, Естер... Не разбирам какво правиш тук.
Не може да се появяваш така и да ми звъниш сто пъти от сутринта.
Имам личен живот. Разбираш ли?
Какво си представяше?
Не разбирам.
Близки ли имаш тук? Дошла си да разгледаш Париж?
Разбрахме се след сезона...
Благодаря. - В Париж...
Казал съм го пиян, Естер.
На залез слънце на плажа.
Казал съм го... и аз не знам защо.
За да си щастлива,
за да си влюбена, защото е било лято...
Аз наистина съм влюбена, Жан.
Обичам те безкрайно много.
Дай ми възможност да ти го покажа.
Може да отидем у вас...
Нека прекараме малко време заедно.
Виж, Естер...
Върви си.
Нямаш работа в Париж.
Виждаш, че нещата не са наред. Виж другите.
Къде ти е багажът?
Така ли дойде - полугола?
Вземи.
Облечи го.
Имаш ли пари?
Има ли къде да спиш?
Не може да останеш у нас. Просто не може, разбираш ли?
Имаш ли пари?
Имам само тези,
но мога да ти поръчам билет за влака с телефона.
Искаш ли?
Не е проблем, мога да го направя.
Естер...
Аз тръгвам.
Погрижи се за себе си. Прибери се.
И моля те, спри да ми се обаждаш. Разбрахме ли се?
Чао.
Какво ще кажеш за едно питие?
Не ми се спи.
Имаш хубав бар.
Барът не е мой, аз съм само сервитьор тук.
Искаш ли една?
Сигурна ли си?
Донесох ги от Египет.
Наздраве.
Не харесвам момчето, с което беше.
Не е свястно.
Как се казваш? - Уаел. А ти?
Естер - означава "звезда" и "тази, която крие".
Красиво е, нали? - Да, красиво е.
Може ли да пусна музика?
Барът е затворен, а и аз съм уморен.
Работя от часове. Време е за сън.
Само една песен, после си тръгвам.
Добре.
Ето.
Не искаш ли да ме целунеш?
Стар съм за теб.
Само веднъж, после си тръгвам.
Е, аз тръгвам.
Ще се оправиш ли? - Ще повървя. Обичам да вървя.
Благодаря. Чао. - Естер, чакай.
Благодаря. - Довиждане.
Довиждане.
Дай чантата! Дай я, казах!
Докъде сте, госпожице?
Имате ли адрес?
За колко време стигат 20 евро?
Не знам... Може би за половин час.
Ще стигнат ли до гарата?
До коя гара?
До гара "Монпарнас".
Ще стигнат.
Почакайте тук.
"Не презирай наказанието от Господа..."
Извинете.
"... и не отпадай духом, когато те изобличава.
Защото Господ наказва, когото обича,
бичува всеки син, когото приема.
Ако търпите наказание,
Бог постъпва с вас като със синове.
Защото кой е тоя син, когото баща му не наказва?
Всяко наказание
изпърво не се показва да е за радост, а за скръб,
но отпосле на обучените чрез него
то принася мирен плод на праведност.
Затова укрепете отпадналите ръце и отслабналите колене
и направете с нозете си прави пътеки,
та което е хромо, да се не отклони,
а по-скоро да се изцери."
Този пример ни показва
как Десетословието, или Десетте Божи заповеди,
се предават от мъдреца на неговия ученик.
По същия начин следващите стихове,
тоест стихове от 20-и до 32-ри от първа глава на "Притчи",
ни показват мъдростта и мъдреца,
който говори като пророк...
Параклисът е зад нас,
а столовата - в дъното на коридора.
Да?
Да...
Почакайте ме.
Колко е нощувката тук?
Тук не се плаща.
Това не е хотел.
Човек дава колкото може и колкото прецени.
А ако нищо не мога да дам? - Ще видим.
Елате, скоро е време за молитвата.
Видях ви на обяд.
Видях, че не се храните.
Аз съм Естер.
Близък си Ти, Господи.
По Твоето слово...
... оживи ме.
Викам от все сърце: "Чуй ме, Господи,
и ще спазя Твоите устави".
Тебе призовавам - спаси ме,
и ще пазя Твоите откровения.
Предварям зората и викам:
"На Твоето слово се уповавам".
Очите ми предварят утринната стража,
за да се вдълбочавам в Твоето слово...
Мамо, тук всичко е наред.
Жан е чудесен.
Показва ми града.
Днес видяхме Париж от високо - от кулата Монпарнас.
Беше страхотно.
Искам един ден да ти покажа Париж. Мисля, че ще ти хареса.
Не се тревожи, че не се обаждам. Изгубих си телефона.
Ще ти пиша често. Направихте ли конфитюра от черници?
Целувки.
Естер.
Познаваш ли онази жена?
Коя?
Тази, която нищо не яде. Хубавата, срещу нас.
Дала е обет за мълчание.
От две години не е казала нито дума.
Онази, старата сестра ми каза.
Малко е луда, но е много готина.
Здравей.
Как си?
Ела.
Ще те кръстя Иисус.
Семейството ми е много набожно.
Имаме традиция да се оттегляме в манастир, преди да навършим 18 г.
Братята и сестрите ми го направиха преди мен. Аз съм най-малката.
Другото лято ще отида до Сантяго де Компостела
с братовчедка ми, която също ще е на 18 г.
Нямам търпение.
Ти имаш ли братя и сестри? - Не.
Сигурно, като ме слушаш, ме мислиш за старомодна.
Обикновено хората ме намират за старомодна.
Не, аз никого не съдя.
Имам една леля, монахиня, която живее на юг,
която е познавала абат Пиер. - Страхотно!
Баба ми много обича абат Пиер.
Сетих се нещо.
Сестра ми ми каза за това скривалище.
Нямаше как тук да няма поне един мъж.
Сигурна бях.
Бог е навсякъде.
Тук вече има един мъж, при това не кой и да е.
Не си много приказлива.
Обичам да слушам другите.
Умея да слушам.
Май за това съм родена -
да съм на разположение на другите.
Майка ми все това повтаря.
Като съм се родила, вече съм се усмихвала.
Казвали, че съм най-хубавото бебе в цялата клиника.
Майка ми била много щастлива, въпреки че баща ми я изоставил,
щом разбрал, че е бременна.
Според нея съм била истинско слънчице.
В хотела на баба ми и дядо ми,
в дъното на коридора имало бебе, което не спирало да плаче.
Обратното на мен.
Майка ми разказва, че на някого му хрумнало,
щом аз съм била толкова щастлива, а то - толкова тъжно,
да ни съберат,
за да постигнат ефекта на скачените съдове.
Една нощ ме сложили в неговото легълце.
Щом ме поставили до него, то спряло да плаче.
Може просто да се е влюбил в мен. - Възможно е.
Трябва да побързам, за да не закъснея за молитвата.
Иисус!
Ела!
Ето така!
Да?
Искам да върша нещо.
Знаете ли защо всички тук работим?
Не.
Не възлагаме работа на девойките, които остават за кратко.
Трудът е един от основните стълбове на живота в манастира.
Ще правя каквото кажете.
Какво умеете?
Много неща.
Преди правех сладолед.
Преди това работех на полето.
Брала съм грозде, подрязвала съм лук...
Такива неща.
Може да работя при кошерите.
Прекалено сложно е за човек, който няма опит.
А и сестра Летисия отговаря за кошерите.
Другата седмица ще помагате в кухнята.
За закуската в 16 ч.
Много ви благодаря, госпожо. Наистина.
Тялото Христово. - Амин.
Миришеш ужасно.
И двете миришем ужасно.
Какво става? Нещо с момичето ли се е случило?
Майка ми роди от приятеля си и вкъщи няма място за мен.
Той ме гледа странно и като отида, всички започват да викат.
Не обичам да се вика.
Майка ми винаги се е грижила за мен.
Вярно е, че не й беше лесно, но нищо не ми е липсвало.
Вярвах, че ще живея с Жан в Париж.
Жан е едно момче, което срещнах през лятото на плажа.
Виждали ли сте океана?
Много бих искала да ви опозная.
Господ царува,
елате и му се поклонете!
Господ царува,
елате и му се поклонете!
"Възкликнете Господу, цяла земьо!
Служете Господу с веселие,
идете пред лицето Му с възклицание!"
Господ царува,
елате и му се поклонете!
"Познайте, че Господ е Бог, че Той ни е създал
и ние сме Негови.
Негов народ и овци от Неговото паство."
Господ царува,
елате и му се поклонете...
Тук има правила. Не правим каквото искаме.
Да не се повтаря.
Знам, че сте тук.
Дойдох тук, за да се спася от светлината.
Затворих лицето си,
преди да е остаряло, преди да е загубило силата си.
Исках да го затворя, за да бъде само мое.
Никой повече да не се опитва да ми го отнеме,
да му се радва.
Не можех да остарея навън.
Жените като мен не бива да остаряват.
Дойдох тук, защото исках всичко да спре.
Всичко най-после да спре.
Исках да ме помнят и шепнешком да обсъждат съдбата ми,
както винаги са правели с такива жени.
Да се изненадат.
Да коментират.
Исках да постъпя толкова радикално, че всички да останат впечатлени.
Никога да не ме забравят,
да изпитват желанието да ме познават.
Да съм от онези жени, разочаровани от мъжете,
които се посвещават на Всемогъщия.
Никога не съм вярвала на мъжете, за да съм разочарована от тях.
Презирала съм ги,
надявайки се да получа любовта на Най-великия,
защото заради тази на обикновените мъже съм затворена тук завинаги.
Това е място без огледала.
По цели нощи напрягах слух.
Чаках Го.
Направих Му място в сърцето си, дори в постелята си.
Поздравявах Го всяка сутрин, всяка вечер Го целувах.
Душата ми е готова да Го приеме,
но Той продължава да мълчи.
Всеки ден - един и същи ритуал, един и същи безкраен зов.
Паднах на колене, тялото ми се покри със стигми.
За всичко е виновна слабостта ми.
Той нито веднъж не ми прошепна нищо.
След няколко месеца ще дам обет.
След това няма да има връщане назад.
Ще се закълна да приема мълчанието и да не се страхувам от Него,
да Го обичам за цял живот,
макар че Той може би никога няма да ме обикне.
Вратата на затвора пак ще се затвори
и лицето ми ще може да започне да старее.
Това няма да е важно, за себе си аз ще бъда мъртва.
Ще принеса себе си в дар - нелеп и миризлив дар,
но все пак дар.
Външната врата вече никога няма да бъде отворена за мен.
Тогава ще намеря покой.
Постепенно ръцете ми ще се покрият с петна.
Бузите ми ще повехнат, гърдите ми ще се отпуснат.
Може тогава да ме обикне.
Цялото ми същество ще Го очаква. Само Него.
Ще бъда покорна, търпелива.
Покварата, която излъчваш, щеше да е достатъчна.
Ти си от онези самотни нощни вълци, познах те.
Намразих те.
Без да знаеш, ти ме потърси,
водейки и другите със себе си - цял кортеж мъже и жени,
всичките сте тук!
В собствения ми дом Бог приема и вас -
това е прекалено несправедливо.
Ти уби цялата ми любов, донесе в манастира всичко,
което ми е толкова трудно да забравя.
Сънувах, че устата ти е зашита, кръвта се стичаше по врата ти,
а аз гледах как страдаш.
В ръцете си държах окървавените конци.
Ти не си като мен, ти получаваш любов.
Ти си просто хубавка. И вулгарна.
Затова искат да те обичат.
Ако поискаш, Бог би те обикнал.
Но ти си силна.
Любовта извира от теб, щедро я предложи и на мен.
Трябва да си тръгнеш оттук.
Искам да спреш да ме връщаш към живота.
Идването ти не е напразно.
Ти беше последното ми изпитание.
Знаете ли къде е Естер?
Превод ИЛИЯНА ЙОРДАНОВА
Филмът е обработен в ДОЛИ МЕДИЯ СТУДИО