Vi gör några tagningar enligt manus, och en där ni får improvisera och ha kul.
Tack så mycket. Tack, Charlie. Tack, Money.
Gillar du den här vaskrensaren?
- Gärna ett trähandtag. - Jag ska se vad jag kan göra.
Tack så mycket.
I scen 1:15, ska hon ha askblond eller varmblond peruk?
Hemmaperuken är askblond, ta varmblond.
- Uppfattat. - Tack.
Älskar jackan. Jag måste skaffa teknikerkläder.
Ja.
Spring inte i studion. Tack. Det ser bra ut.
- Sidorna. - Tack så mycket.
- Vad sägs om den här? - Oj, det gick fort. Perfekt.
Tack.
- Vill du repetera? - Vi filmar repetitionen.
Okej.
- Rosie, vi filmar repetitionen. - Okej, uppfattat.
Mina damer och herrar, välkomna till dag ett av "Vem lagar middag?"
- Vill du ropa ut? - Visst, ja.
Ljudet rullar.
Och... varsågod och börja.
Okej, då kör vi.
- Blunda. - Okej, jag blundar.
- Rakt fram. Går det bra? - Ja.
Om du inte gillar placeringen kan den flyttas.
- Ljusstyrkan kan justeras. - Visa mig, bara.
Där är den.
Jag vet att vi bestämde oss för Kitten Heel Club-
- men det här kändes bättre.
- Men vi kan ändra. - Nej.
Det är perfekt.
Ni gjorde det. Era talangfulla jävlar.
Det är en ära att vara anställd hos er.
Men jag behöver ledigt i juni. Jag ska köra Mille Miglia.
Det är ett lopp med klassiska bilar i Italien. Fantastiskt.
- Nej. - Nej.
Inga problem. Jag kan köra fort här.
INVIGNING
Glad invigning och grattis till nya jobbet.
Tack.
Tekniskt sett är min titel spelchef-
- men jag funderar på att ändra den till "spelmama".
Det känns så mycket mer jag.
Jag fattar. Jag har själv bytt titel från husföreståndare till livsstilsconcierge.
Deborah blinkade inte ens. Ganska stor löneökning också.
Hon tog det från min lön.
Utan vidare dröjsmål, välkomna divan själv, Deborah Vance.
Det är min mamma! Det är min mamma.
Tack för att ni är här.
Först vill jag säga att ingen av oss skulle stå här-
- om det inte vore för geniet Marcus Vaughan.
Allt det här är hans idé. Det hade aldrig hänt utan honom.
Och ärligt talat-
- är det mycket i mitt liv som inte hade hänt utan honom.
Tack, Marcus.
Det är min älskling!
- Det är min älskling. - Strunt samma.
För några månader sen-
- sa en ung rockstjärna, som var besatt av mig-
- att långkörarna i Las Vegas var min förtjänst.
Han sa att staden behövde mig.
Men sanningen är att jag behövde Las Vegas.
Jag fick höra att jag var för högljudd-
- för smaklös, för mycket.
Men den här staden tog emot mig när ingen annan gjorde det.
Ingen annan plats i världen känns som Las Vegas.
Och för mig finns det ingen annan plats som känns som hemma.
Och därför skapade vi The Diva.
Det här är en plats där man kan vara sig själv utan skam.
För den här staden gör det bättre än nån annan plats på planeten.
Så välkomna till The Diva. Nu har vi en fantastisk kväll.
Hallå, hallå. Nu ska vi officiellt döpa stället.
Nej, ingen har bett dig om det.
Det behöver ni inte. Jag är borgmästare. Så där ja.
Herregud. Jäklar.
Jag förblöder. Fan också.
- Jag träffade en artär igen. - För mycket blod. Herregud.
Det pulserar och sprutar.
Låt mig vara! Tack, allihop.
Det suger att vi inte får åka på retreaten.
Ja, men jag har varit där förut och det är ingen stor grej.
Det är gratis mat, fina drinkar och ibland har de exotiska dansare-
- men man får gå tillbaka till rummet om man vill.
Fan.
Det här är till mig.
Herrejävlar. Mjältbrand i byggnaden!
Ring departementet för inrikes säkerhet!
Seriöst? Vad är det för fel på er?
Godispulver.
- Nästan lika sött som din mammas... - Prata inte om min mamma.
Du är så stressad. Du får varva ner på retreaten.
Nej, Dan. Jimmy får inte komma. Småfjantar är inte bjudna.
Ledsen, Jimmy.
Ingen fara. Jag är glad över att slippa.
Jag kan äntligen lägga min macka i kylen-
- utan att nån sms:ar en bild på mackan med sina kulor på.
Så dra åt helvete! Dra åt helvete.
Carbone och martinilunch. Så spännande.
- Vi kan beställa vad du vill. - Okej. Då blir det sjötunga.
Jag har goda nyheter. TV-bolaget hörde av sig.
De har inga invändningar mot piloten.
- De älskade den. - Fantastiskt.
Men de vill att kvinnorna ska le mer.
- Men det kan vi ordna. - Grattis.
Tack.
- När ska de bestämma sig? - Om tre månader.
Bra, för jag vill att vi åker till Europa så snart som möjligt.
- Härligt. - Om man vill ha...
...auktoritet som chef måste man ha ätit riktigt bröd.
Perfekt. Jag är ledig.
Är allt bra?
Ja. Men jag vill prata med dig om en sak.
Okej.
Knölen som jag tog bort... De fick tydligen inte bort allt.
Tyvärr har den spridit sig.
Herregud.
Ja, jag borde nog inte ha hällt i mig så mycket-
- av Deborah Vances progesterondryck.
Grapefruktsmaken var gudomlig.
Vad är det för behandlingsplan?
De vill påbörja behandlingen omedelbart.
Okej, bra. Jag ringer Ronnie.
Vi åker dit nu. Jag är ändå inte hungrig längre.
Du kommer inte att gilla nästa del.
Jag älskade inte den förra.
Jag tar inte cellgifter. Jag utsätter mig inte för det.
Jag fattar, men oroa dig inte. Du är inte ensam.
Jag följer med till läkaren och hjälper dig.
- Jag gör vad du än behöver. - Jag utsätter dig inte för det.
Okej, så vad menar du?
Jag vill göra saker på mina egna villkor.
- Okej. - Jag har gjort allt.
Jag gjorde precis mitt livs bästa show. Jag slog rekord.
Det var därför du var tvungen att göra det den helgen.
Det blir inte bättre än så här. Jag vill sluta på topp.
Visst, det är en höjdpunkt i din karriär, men...
Om det är nån som kan besegra nåt, så är det du.
Och du sa att du kommer att leva tills du är 109.
Det kommer jag inte.
Och jag vill bestämma själv.
I slutet av resan planerar jag att ta tåget från Paris till Zürich.
Det finns ett ställe där som heter Dignitas.
Ett av de där ställena för assisterat självmord?
Inte ett av, utan det bästa. Men, ja.
Hör på, Deborah...
Det är säkert överväldigande.
Och jag är så ledsen att du går igenom det här-
- men jag tror inte att du tänker klart.
- Det här är vansinnigt. - Faktiskt inte.
Komiker har en lång, rik tradition av att ta sina liv.
Hela din grej är att gå emot oddsen.
- Det här är inte du. - Det är det.
Och jag vill att du följer med mig.
Vi ska ha en fantastisk semester först. Du kan shoppa.
- Använd min resväska på vägen hem. - Sluta, det är inte kul.
Du skämtar om att ta livet av dig hela tiden.
Är det ett känsligt ämne nu?
Du kan snacka om det, men inte svälja pillren.
Herregud.
Knyta snaran, men inte sparka stolen.
- Sluta. - Förlåt.
Men jag vill att du följer med mig.
- Gör du det? - Nej.
Jag vägrar vara en del av det.
- Du ska inte göra det här! - Dämpa dig.
Herregud.
Du tog mig hit så att jag inte skulle skrika på dig.
Jag visste att nåt var fel när du ville åka på semester-
- men jag insåg inte att det var en självmordsresa.
- Nej, jag åker inte. - Ava...
- Nej. - Ava.
Hon vägrar behandling. Hon är galen.
Jag når inte fram till henne. Jag vill ha en fullmakt.
Är det vad Britneys pappa hade? Heter det så?
- Jag vet inte. - Det är nåt fel på hennes hjärna.
Jag måste skjuta henne med bedövningspistol-
- och ordna så hon får cellgifter.
- Hur kan du hjälpa mig? - Ta ett djupt andetag.
Det är fruktansvärt, men det är Deborah.
Du kan inte få henne att ändra sig eller skjuta henne med bedövningspistol.
- Kan du prata med henne? - Det har jag redan gjort.
Vad menar du?
Jag pratade med henne, men kunde inte övertyga henne.
Hon vill göra det här. Det suger, men vi måste respektera det.
Visste du det här? Varför sa du inget?
Hon bad mig ordna hennes affärer, så det gjorde jag.
Hon bad dig följa med henne. Så jag tycker att du ska göra det om du kan.
- Försök göra det till en bra resa. - En bra resa?
Hur kan en semester med självmordstema bli bra? Hon kommer att dö.
Alla kommer att dö.
Man får försöka njuta av tiden vi har tillsammans.
Hon är inte död än. Inte du heller.
Jag kan söva henne på planet och dirigera om det till Johns Hopkins.
Hon gjorde det mot mig i Singapore, så det finns ett prejudikat.
Ava, det är... Det är hennes kropp, hennes val.
Hur vågar du vända det mot mig?!
Jag är ledsen, men om du åker med behöver hon inte göra det ensam.
Jag...
Jag tror inte att jag kan.
Jag förstår det också.
Jag måste lägga på.
Hallå?
Är det nån här?
- Läget? - Hej, vi måste prata.
- Ms Vance. Vi är redo att gå ombord. - Tack.
Jag följer med till Europa. Men ta inte livet av dig.
Jag ska ta livet av mig.
Okej, jag kommer ändå.
- Ska jag ge er två ett ögonblick? - Nej, vi är redo.
Men du måste ta tunga droger med mig. Antagligen ecstasy.
Okej. Vi kan ta några gram om det får dig att må bättre.
- Var kan man få tag på en hyrbil? - Rakt ner till vänster.
Ska vi hyra en bil i Paris?
Nån har blivit en snobb. Ja, vi ska hyra en bil i Paris.
Nån måste lära sig att köra manuellt.
Nej, nej, nej. Deborah, nej.
- Sluta! - Du är jätteduktig.
- Tryck ner. - Okej, okej.
Varför försöker du lära mig franska när du lär mig köra en bil?!
Va?!
Varför tog du mig till stans största rondell?!
- Det är inte roligt! - Fortsätt svänga.
Du vill ta livet av dig. Jag vill leva!
Hjälp! Hjälp!
- Kör ut här. - Varför kör jag en prototyp till en bil?
- Jag sa ju det. - Herregud. Du har rätt.
Jag har aldrig ätit riktigt bröd förrän nu.
Det är så galet. Jag...
- Prata inte med mat i munnen. - Förlåt.
Den här är för ansiktet. Den andra är till halsen.
- Olika krämer för ansikte och hals? - Hur ska du klara dig utan mig?
Den tredje saken ska du klämma in i en tandkrämstub-
- innan du går på planet, för den är olaglig i USA.
Vincents "Stjärnenatt".
Van Gogh är toxisk.
Att skicka sitt avskurna öra till nån är så långt ifrån samtycke-
- att det är svårt att föreställa sig. Hon sa ju nej.
- Hon sa nej, och du skickar ett öra? - Han mådde inte bra.
Herregud.
Kan vi åka den där? Det är min sista önskan.
Du är döende och det är min önskan. Kom igen!
Jag är vaken. Förlåt.
Hur som helst...
- Anses det här vara arbete? - Ja.
Fantastiskt!
Michael. Vi måste prata med dig.
Jag ska precis hålla tal till hela företaget. Vad är det?
Du har sålt avlidna klienters röster-
- till AI-företag utan familjernas samtycke och behållit pengarna.
- Jag? - Ja.
Jag sprang på Gene Altmans änka och blev misstänksam.
Så jag började gräva.
Jimmy har hittat över 10 miljoner dollar som du har behållit själv.
Du stal inte bara från klienters familjer...
- ...du stal från Latitude! - Skrivfel.
Okej. Jag ringer styrelsen. De förstår säkert.
Sätt på högtalaren. Jag vill höra dem.
- Sluta. - Rör inte hans telefon. Den är ny.
- Hur mycket vill ni ha? - Inga pengar.
Vi vill ha det enda som betyder nåt.
Namnet Schaefer. Minns du? Du sa det häromdagen.
Vi vill ha Latitude.
Avgå och lämna över tyglarna till grundarnas barn.
Du får sparken.
Nu är du en missnöjd före detta anställd som är bitter och saknar bevis.
Och som du nog inte skulle ha satt i postrummet.
För det gav mig tillgång till fakturor-
- och alldeles för stor tillgång till hela ekonomiavdelningen.
Hur vill du bli ihågkommen?
Som en vanärad chef som inte kan visa sig på Mr Chow-
- av rädsla för att träffa en arg änka-
- eller som en stor stjärna som gick i pension när han var på topp?
Acceptera våra villkor-
- annars offentliggör vi ditt vidriga beteende.
- Vill ni ha företaget? - Ja.
Skit samma. Det är ert. Ta det.
Hela branschen går åt helvete ändå.
Det var därför jag var tvungen att göra allt det där.
- Du har tre hem. - Ja.
- Vet du vad den skiten kostar varje månad? - Gör dig av med ett då, giriga jävel.
Jag är så trött på att lyssna på ditt socialistiska skitsnack.
- Ni ska in om tio, mr Schaefer. - Toppen!
Om jag skriver på ett litet papper, tror du att du plötsligt är chef då?
Tror du att de kommer att respektera dig?
Det kommer de aldrig att göra. Tio minuter, va?
- De här två ska prata. - Vi behöver inte prata.
- Vi kan mejla dem. - Nej.
- Köper du hornen, får du tjuren. - Jag har bara ett till headset.
Det gör inget. De har knappt en fungerande hjärna tillsammans.
Tack.
Jag kan lika gärna gå rakt på sak.
Årets inledningstal kommer att bli... lite annorlunda.
Det kommer att chockera vissa av er, men jag avgår.
Va?
Tiden är inne, och...
...företagets framtid kommer att ligga i mina efterträdares händer.
Ni känner dem väl.
Min livliga dotter Kayla Schaefer-
- och hennes obevekliga affärspartner Jimmy LuSaque Jr.
- Så... - Vad fan?
Jag är säker på att ni är i goda händer med de här två ungarna vid rodret-
- i vår krympande bransch.
Lycka till.
Hallå, Latitude! Hur mår vi ikväll? Nya eran är här.
Är det här ett jävla skämt?
Hur fan ska vi överleva med de här två idioterna som ledare?
- Genom att göra ett bra jobb. - Vad gay.
- Herregud. - Fan ta det här. Vi går till Mosaic.
Okej. Den fastnade i polisongen.
Alla andra som tycker att det är "gay" att göra ett bra jobb kan gå.
Allvarligt? Herregud.
Kom igen.
Stick härifrån. Gå och sug min pappas kuk.
- Vi behöver inga anställda. - Jo, det gör vi.
Och vet ni vad? Michael har rätt.
Den här branschen krymper.
- Vår bransch förändras snabbare än... - En puma.
Visst. Vår bransch förändras snabbare än en puma.
Och vi måste också förändras.
Vi kan nog inte äta Sugarfish till lunch längre.
Va? Det är ju bara sushi.
- Vi kan äta Sugarfish på fredagar. - Nej, det går inte.
- Men på tisdagar. - Det handlar inte om veckodan.
Det är för dyrt.
Vi får en Whole Foods-tallrik med sushi en gång i månaden.
Ja, vi får en Whole Foods-tallrik en gång i månaden.
Om det får er att vilja sluta, gör det.
Men ni borde stanna om ni vill göra det som lockade er till branschen från början.
Representera artister och hjälpa dem att göra bra jobb.
För även i en föränderlig värld finns det en sak som inte förändras-
- och det är att folk vill ha bra historier.
Vi får hitta de historieberättarna och stärka dem.
Om det låter bra, så borde ni stanna-
- och vara en del av det nya mellanstora Latitude.
Ja. Ja!
Så där ja!
- Jag ska publiksurfa. - Nej, gör inte det.
De vill det.
Den här loppisen är min favorit. Vi tar en stor runda.
Sen går vi tillbaka och tittar på det som är intressant.
Men håll dig lugn. Visa inte för mycket entusiasm.
Oroa dig inte. Jag är ingen antikfantast.
Det är inte bara antikviteter.
Det är konstverk. Varje föremål har en historia.
Inte ens du, när du är på ditt mest cyniska morgonhumör-
- kan motstå magin.
Det känns som om jag ska träffa tekannan från "Skönheten och odjuret".
Herregud. De är underbara.
- Är de inte underbara? - De passar dig.
- Ja, men jag har inte hål i öronen. - Har du inga hål i öronen?
Du vet att jag har orörda örsnibbar. Att ta hål i öronen är barbariskt.
- Den är cool. - Den är jättefin.
Ett brudskrin, tror jag. Fråga vad det kostar.
1 600.
- Erbjud hälften. - Va? Nej. Det är förolämpande.
Nej, det är det inte.
Du fick precis ett första bud. De är aldrig slutgiltiga.
Det här är vanligt. Det är en del av det roliga.
Håll dig bara lugn och känslolös. Erbjud honom hälften.
Var beredd på att spotta.
Nej, jag kan inte gå med på det. Det är för mycket. Det går inte.
Det är för mycket.
- Jag är ledsen. - Ursäkta.
Nu väntar vi.
Okej då. 1 000.
- Överenskommet. - Okej.
Salt- och pepparkar från Meissen.
De korsade svärden undertill är deras stämpel.
De är nog från 1700-talet.
De kostar 400 för paret.
- Det är faktiskt ett bra pris. - Du borde köpa dem.
Inte idag.
- Tack. - Ingen orsak.
Det här är galet. Jag kan inte fatta att du hyrde hela Louvren.
Privat visning var enda alternativet. Jag dör snart.
Jag tänker inte stå i kö.
Men att stå i kö är kanske den mest mänskliga upplevelsen av alla.
Och det är det viktigaste.
Här är ett råd:
När jag är borta, sluta säga såna saker.
Jag ska tänka på saken.
Tjena, syster. Vilka rattar. Tut, tut.
- Jisses. - Förlåt.
Fantastiskt.
Hur kunde den här slå?
- Ursäkta? - Hon är väl rätt medioker?
- Är "Mona Lisa" medioker? - Inget illa menat.
Den är bättre än nåt jag hade målat.
Men jag förstår inte riktigt hur den blev så känd.
Jag utmanar dig att hitta-
- nåt mer hänförande nån annanstans i Paris.
Det som hänför mig skulle få dig att må illa.
Den är snygg. En riktig festtopp.
Gycklare, jag.
Hon har rosacea. Hon också.
Så där ser jag ut. Utan tvekan.
Herregud. Jag älskar den här.
När två fula personer älskar varann blir det extra romantiskt och äkta.
Hon älskar sin knäppa man för den han är.
Den här målades av Judith Leyster.
Hon signerade den där. "JL".
Men den tillskrevs Frans Hals.
Hon gick med på det, för hon visste att den-
- skulle bedömas på sina meriter om den var målad av en man.
Har du tänkt på hur du som komiker hade bedömts annorlunda-
- om du inte var kvinna?
Ja. Ibland.
Men jag gjorde det ändå.
Jag hade en karriär, även om jag var tvungen att vara kvinnlig komiker.
Ja.
Okej.
Ska vi gå till hotellet och ta några tupplurar?
Varför behöver vi vila?
För vi ska ju ut och dansa ikväll.
- Just det. - Och jag får klä dig.
- Va? - Ja.
- Det var inte en del av avtalet. - Nu är det det.
Nej, nej.
Det här är ganska hänförande.
Ja.
Där fick Marie-Antoinette sitt huvud avhugget.
- Coolt. - Det måste göra ont.
Definitivt.
Dags för mig att sova.
God natt.
- Du är uppe tidigt. - Ja, jag sov inte.
Om Kelly Ripa är klar för dan innan du har vaknat är du illa ute.
Vad är allt det där?
Jag trodde inte att ett så här lyxigt hotell-
- som vänder sig till rika, skulle ha ett kontor för proletariatet.
Men det är faktiskt fint. Och skrivaren är snabb.
Vad bra.
Jag har forskat och det har skett många framsteg-
- bara de senaste två åren när det gäller behandling.
Ava, jag sa ju att jag inte gör det.
Man har gjort några intressanta kliniska prövningar-
- av nya läkemedel som...
Herregud. Kliniska prövningar.
Så att de kan hitta off label-fördelar för män.
Jag vill inte vara en försökskanin som tynar bort-
- medan en läkare upptäcker-
- att medicinen hjälper 90-åringar att behålla erektionen. Absolut inte.
Okej, men traditionell behandling är...
För nån som alltid säger "lyssna på kvinnor"-
- har du svårt att lyssna på mig.
- Jag vill inte få behandling. - Det var ditt första bud.
De är aldrig slutgiltiga.
Vad sägs om det här? Du gör tre behandlingar.
Vi ser hur du mår och blir det inte bättre kan du sluta.
Nej.
Okej. En behandling, bara för att se hur du mår.
Det är grejen. Jag mår bra just nu.
Jag mår bra, jag mår inte illa och jag vill inte göra det.
Det är medicinen som gör en sjuk.
Ja, men det är inte samma sak för alla.
Och... Döm det inte förrän du har provat det.
Det är inte exotisk mat eller en ny sexställning.
Jag vill inte bli svag. Jag vill inte tappa håret.
Du har redan peruk. De säljs i halloweenbutiker.
Jag vill inte tyna bort. Jag vill inte bli ihågkommen så.
Du blir inte ihågkommen så.
Jag kommer inte att göra det.
Min vän Gino från "Vem lagar middag?"...
Han var så rolig. Så full av liv.
Men jag minns honom inte så.
Jag minns honom bara som sjuk.
Det är annorlunda.
Även med traditionell behandling är överlevnadschansen 40 %.
Du är en kämpe. Om nån kan klara det här, så är det du.
Jag är trött på att kämpa.
Det här är vad jag vill.
Självklart är det det.
Allt handlar om dig.
Det finns många människor som du borde tänka på...
- ...förutom dig själv! - Ava, snälla.
Nej, snälla du!
Snälla, lämna mig inte.
Snälla.
Jag är ledsen.
Jag hatar det här.
Men jag stöttar dig.
Tack.
Hur ska jag klara mig utan dig?
Du klarar dig. Du är en stor, modig flicka.
På tal om stor, jag måste visa dig nåt.
Vad då?
Va?
Är dina händer större än mina?
Skämtar du? Hela den här tiden?
Skämtar du?
- Deborah. - Att du aldrig har märkt det!
De är mycket större än mina. De är mycket större.
För helvete. Jag övervägde handförminskning.
- Den var bra. - Jag visste att de var normala.
God morgon. Hej, Michelle. Hej. Kul att se dig.
God morgon, mr LuSaque.
Vi gjorde i ordning ert kontor i helgen. Säg till om ni behöver nåt mer.
- Tack, Silas. Och säg Jimmy. - Okej.
Och till mig kan du säga ms Schaefer. Var är mitt kontor?
Ni tar över er pappas. Följ mig, ms Schaefer.
- Randi, det här är ditt skrivbord. - Fantastiskt.
Jimmy!
- Jimmy, hjälp. - Vad händer? Är allt okej?
Jag borde inte vara där inne.
Hörnkontoret är så litet att jag inte kan andas.
Det finns nog asbest eller nåt där inne. Det kliar.
Och det är klaustrofobiskt.
- Det är det största kontoret. - Det funkar inte.
Jag måste kunna se dig-
- och du måste se mig, så jag tar mitt gamla skrivbord.
Du har nog rätt. Du borde ta ditt gamla skrivbord.
- Vart fan ska jag ta vägen? - Du kan få hörnkontoret.
Så ska det låta! Hörnkontoret.
Herregud, jag har varit i branschen i två år.
Jag kunde ingenting, men se på mig nu.
Hörnkontor, baby.
Varför klagar alla över att det är så svårt att lyckas?
Det är lätt att lyckas i den här branschen.
Ett gäng förlorare.
- Hon är glad. - Du är min assistent nu.
Latitude. Kayla Schaefer, VD.
Kan du vänta lite?
Bob Lipka är i telefon.
Okej.
Nu kommer Jimmy.
- Hej, Jimmy, det är Bob. - Hej, Bob.
Jag såg din Fatty Arbuckle-film i Toronto och älskade den.
Vi vill snacka distribution.
Visst. Jag kan ta upp det med teamet.
Och din mamma var fantastisk i den.
Tack. Visst var hon bra?
Ja. Jag ber min assistent skicka över nåt.
Okej, toppen. Jag antar att vi hörs snart.
- Väldigt snart! - Kayla!
Vad då? Jag är fortfarande arg på honom.
Så...
Vad ska du fråga om du får träffa din skapare?
Min plastikkirurg?
Nej, på riktigt.
1980 ringde Burt Reynolds mig och jag ringde tillbaka, men han svarade aldrig.
Vad handlade det om?
Är det vad du vill veta?
Jag har i princip listat ut allt annat.
Jag tror faktiskt att han eller hon eller hen-
- kan ha några frågor till mig.
Hen? Okej, en ickebinär gud. Kärlek.
Jag menade mer av en energi.
Jag tror inte att det står en genderfluid barista vid pärleporten.
Synd. Jag hade velat ha en matcha när jag kommer dit.
- Är du klar med den där? - Ja, kör hårt.
Det bästa med att dö för en person med ätstörningar är-
- att äta en andra croissant.
Det bästa med att dö är att inte behöva spara kvitton-
- för man vet att man aldrig blir granskad igen.
Det bästa med att dö är att veta hur arga folk kommer att bli-
- när de inser hur mycket pengar man lämnat åt sina hundar.
Det värsta med att dö är att jag inte får se-
- hur mina corgis väljer att spendera sina 550 000 dollar.
Jag ska gå på toa innan vi går ombord.
- Jag kommer strax. - Okej.
Kön till vårt tåg är jättelång. Vi måste gå.
Kom.
Ava! Ava, vänta.
Ava! Ava, stanna, stanna.
- Stanna. - Vad är det?
Det värsta med att dö är att inte kunna njuta av att vara smal.
Det är det bästa skämtet.
- Ja, det är det bästa skämtet. - Fan.
Vad?
Deborah, vi måste gå. Vad är det?
Jag kanske inte har 30 år...
...men jag har nog en timme till.
Vad säger du?
Hjälper du mig skriva den?
Alltid.
Ja, hon har pratat med dr Cole. Hon påbörjar behandlingen den 21:a.
Jag är så lättad.
Jag också.
Vet du...
Du räddade hennes liv en gång, så det är logiskt att du gör det igen.
Älskar dig. Måste gå. Hej då.
- Är du redo? - Ja.
Eller kanske: "Jag var född för det här. Jag äter inte"-
- "har en garderob full av peruker och älskar att bli uppassad."
Eller: "Jag äter inte, jag har en garderob full av peruker"-
- "och älskar att experimentera med injektioner."
Eller: "Jag äter inte, har en garderob full av peruker och älskar uppmärksamhet."
Ännu bättre.
Text: Mikaela Berglund Samuelson