Párkrát to uděláme podle scénáře
a pak alternativy.
Bude i jedna klapka na improvizaci.
Dobře. Děkuju vám. Díky, Charlie. Díky, Money.
Může být na zítřek tenhle zvon?
- Spíš dřevěnou rukojeť. - Zkusím ji sehnat.
Mockrát děkuju.
Christine, 1:15. Popelavě blond paruku nebo zlatavě blond?
Popelavou nosí doma. Zlatavou.
- Rozumím. - Díky.
Skvělá bunda. Chci merch od techniků.
Jo.
Na place se neběhá. Díky. Vypadá to skvěle.
- Diáky. - Děkuju vám.
- Co tahle? - Tak to bylo rychlý. Skvělý.
Díky.
- Chcete zkoušet? - Natočme zkoušku.
Dobře.
- Rosie, točíme zkoušku. - Dobře, rozumím.
Dámy a pánové, vítejte na prvním dni Kdo uvaří večeři?
- Chcete to rozjet? - Jasně. Jo.
Zvuk jede.
A... akce.
STÁLE V KURZU V. 10. díl
Jdeme na to.
- Zavřít oči. - Dobře, dobře. Jsou zavřené.
- Pořád dál. Dobrý? - Jo.
Když se ti nebude líbit umístění, dáme to jinam.
- I jas se dá přizpůsobit. - Dobře. Ukažte.
Tady to je.
COMEDY CLUB DEBORY VANCEOVÉ
Název měl být Klub na jehlách,
ale tohle nám připadlo lepší.
- Můžeme to změnit. - Ne, ne.
Je to perfektní.
Zvládli jste to. Vy talentovaní parchanti.
Je mi ctí, že jsem váš zaměstnanec.
Ale v červnu potřebuju volno. Pojedu Mille Miglia.
To je amatérský závod historických aut v Itálii. Úžasné.
- Ne. - Ne.
Žádný problém. Tak budu jezdit rychle tady.
DIVA SLAVNOSTNÍ OTEVŘENÍ
Gratuluju k otevření a k nové práci.
Díky, zlato.
Technicky vzato jsem teď šéfka herny,
ale uvažuju, že si to oficiálně změním na mamka herny.
Tak si budu připadat mnohem víc svá.
Chápu. Já si změnila pracovní pozici ze správkyně na manažerku životního stylu.
Deborah ani nemrkla. Zvýšila mi plat.
Jo. Vzala to z mé mzdy.
Nyní mi dovolte přivítat samotnou divu Deboru Vanceovou.
To je moje máma! To je moje máma.
Děkuji. Děkuji, že jste přišli.
Nejdřív chci říct, že by tu nikdo z nás teď nestál,
nebýt geniálního Marcuse Vaughna.
Tohle všechno je jeho dítě. Bez něj by se nic neuskutečnilo.
A upřímně,
dost věcí v mém životě by se bez něj neuskutečnilo.
Děkuju, Marcusi.
To je můj chlapec!
- To je můj chlapec. - To je jedno.
Před pár měsíci
mi jedna mezinárodní rocková hvězda, co mnou byla posedlá,
přiznala zásluhu na vzniku rezidencí v Las Vegas.
Řekl, že mě město potřebovalo.
Pravdou je, že já potřebovala Las Vegas.
Říkali mi, že jsem moc hlasitá,
moc okázalá, prostě moc.
Ale toto město mě přijalo jako žádné jiné.
Nikde jinde na světě to není jako v Las Vegas.
A já se nikde jinde na světě necítím jako doma.
A právě proto vznikla Diva.
Tady můžete beze studu být tím, kým opravdu jste.
Protože tohle město to dokáže líp než jakékoliv místo na planetě.
Takže vítejte v Divě. Přeji krásný večer.
Dobrý večer. A teď to tu oficiálně pokřtíme.
Ne. To nikdo nežádal.
Není třeba. Jsem sakra starostka. Bum!
Bože. Do háje.
Jo. Vykrvácím tady. Sakra.
- Zase jsem se trefila do tepny. - To je ale krve. Bože.
Pulsuje to a stříká. Bože.
Běžte ode mě! Běžte ode mě. Děkuji všem.
Škoda, že na ten pobyt nemůžeme.
Já vím. Ale upřímně, znám to a není to kdovíco.
Spousta jídla zdarma, drahé pití
a občas exotické tanečnice.
Ale kdo to nechce, může jít na pokoj.
Sakra.
Ten je pro mě.
Do háje. Antrax. Antrax v budově!
Zavolejte někdo na policii!
To myslíte vážně? Co blbnete?
Cukrovej prášek.
- Skoro tak sladkej jako tvý mámy... - O mé mámě nemluv.
Nebuď nervózní. Víš, co potřebuješ? Odpočinek na pobytu.
Ne, Dane, Jimmy nepojede. Malí hajzlíkové tam nesmí.
To mi je líto, Jimmy.
Neměj starost. Jsem rád, že tam nejedu.
Konečně si můžu dát sendvič do lednice,
aniž by mi někdo poslal fotku se svýma koulema.
Tak padejte! Padejte.
Carbone, oběd a martini. Jsem nadšená.
- Objednejte si, co chcete. - Dobře. Takže mořskej jazyk.
Mám úžasnou zprávu. Volali z televize.
K pilotnímu dílu nemají připomínky.
- Líbil se jim. - Fantastické.
Jen chtějí, aby se ženy víc usmívaly.
- Ale to zvládneme. - Gratuluji.
Děkuju.
- Kdy budou dotáčky? - Mají na to tři měsíce.
Skvělé. Chci, abychom do Evropy jely co nejdříve.
- Bezva. - Jestli chcete mít
jako šéfová autoritu, musíte mít zkušenosti.
Skvělý. Jsem otevřená.
Všechno v pořádku?
Jo. Chci si o něčem promluvit.
Dobře.
Ta bulka, kterou odstranili... Asi ji nevytáhli celou.
Bohužel se to rozšířilo.
Panebože.
Jo. Asi jsem to neměla roky přehánět
s těmi progesteronovými sáčky Debory Vanceové.
Grapefruitová příchuť byla prostě boží.
Co léčebnej plán?
Chtějí s léčbou začít okamžitě.
Dobře, bezva. Zavolám Ronniemu.
Pojeďme tam hned. Už nemám hlad.
Zapomeňme na jídlo.
Další část se vám nebude líbit.
Nelíbila se mi už tahle.
Já to chemo nechci. Nechci to podstupovat.
To chápu. Ale nebojte se. Nebudete sama.
Půjdu s vámi na vyšetření a pomůžu s léky.
- Udělám, co bude třeba. - Nechci, abyste to podstupovala.
Ale co tím myslíte?
Víte, že ráda dělám věci po svém.
- Ano. - Dokázala jsem všechno.
Odehrála jsem nejlepší show v životě. Zlomila rekord.
- Proto to muselo být o víkendu. - Ano.
Lepší už to nebude. Chci skončit na vrcholu.
Dobře, je to vrchol vaší kariéry, ale...
Pokud někdo překoná cokoliv, jste to vy. Jasný?
Sama jste řekla, že budete žít do 109.
Nebudu.
Chci o svém odchodu rozhodnout sama.
Na konci výletu chci odjet vlakem z Paříže do Curychu.
Je tam institut zvaný Dignitas.
Jedno z míst na asistovaný sebevraždy?
Ne jedno z míst. To nejlepší. Ale ano.
Poslouchejte...
Chápu, že toho teď na vás je moc.
Je mi líto, že to zažíváte,
ale myslím, že nemáte čistou hlavu.
- Tohle je šílený. - Náhodou není.
Komikové mají dlouhou, bohatou historii sebevražd.
Celej váš život je o překonávání.
- To prostě nejste vy. - Ale jsem.
Chci, abyste jela se mnou.
Nejdřív si uděláme skvělou dovolenou.
- Nakoupíme a domů si vezmete můj kufr. - To není vtipný.
Vy pořád vtipkujete o tom, že se zabijete.
- Žertuju. - Najednou vám to vadí?
Mluvíte o tom, ale skutek utek?
Ježíši.
Něco rozjedete, ale nedokončíte?
- Dost. - Promiňte.
Chci, abyste jela se mnou.
- Uděláte to? - Ne.
Nebudu se toho účastnit.
- A vy to neuděláte. - Avo, ztište se.
Panebože.
Vzala jste mě sem, abych na vás nekřičela, že jo?
Já něco tušila, když jste mluvila o dovolené,
ale nenapadla mě posraná sebevražedná mise.
- Ne. Nepojedu. - Avo.
- Ne. Ne. - Avo.
Léčbu ani nezvážila. Ona zešílela.
Neposlouchá mě. Chci právní kontrolu.
To měl táta Britney? Tak se to jmenuje?
- Já nevím... - Má něco s mozkem.
Potřebuju uspávací pušku. Střelím ji do krku
a dostanu ji na chemo.
- Jak to zařídíš? - Tak teď se nadechni.
Poslyš, je to strašné. Ale jde o Deboru.
Její názor nezměníš.
A nemůžeš ji střelit do krku uspávací puškou.
- Tak můžeš s ní promluvit ty, prosím? - Už se stalo.
Jak to myslíš?
Mluvil jsem s ní a snažil se, ale nepřesvědčil jsem ji.
Chce to udělat. Je to v háji, ale musíme to respektovat.
Nemůžu uvěřit, žes to věděl. Proč jsi mi to neřekl?
Chtěla, abych jí dal věci do pořádku. Což jsem udělal.
Chce tě tam mít. Pokud to můžeš udělat, měla bys.
- Snaž se z toho udělat bezva výlet. - Bezva výlet?
Může být dovolená se sebevraždou bezva? Vždyť umře.
Všichni umřeme.
Měli bychom si užít času, který trávíme spolu.
Zatím mrtvá není a ty taky ne.
Co když jí dám v letadle chloroform a poletíme do nemocnice?
Před Singapurem mi udělala totéž.
- Máme precedens. - Poslyš, Avo...
- Její tělo, její volba. - Jak si to dovoluješ obracet proti mně?
Promiň. Ale když pojedeš, aspoň v tom nebude sama.
Já...
Já asi nemůžu.
Jo. To taky chápu.
Už musím jít.
Haló?
Je tu někdo?
- Ahoj. - Ahoj. Musíme si promluvit.
- Paní Vanceová, můžete nastoupit. - Děkuji.
Poletím do Evropy. Ale prosím, nezabíjejte se.
Já se chci zabít.
Dobře. Jedu i tak.
- Mám vás chvíli nechat? - Ne. Jsme připravené.
Ale musíte si se mnou vzít tvrdý drogy. Asi éčko.
Tak dobře. Můžeme si dát i osmičku, jestli vám to pomůže.
- Kde jsou přepážky autopůjčoven? - Rovně a nalevo.
Najmeme si v Paříži auto?
Někdo tu je snobka. Ano. Najmeme si v Paříži auto.
Někdo se musí naučit řídit manuál.
Ne, ne, ne. Deboro, ne.
- Stačí! - Ne. Jde vám to skvěle.
- Sešlápnout! Sešlápnout. - Dobře, dobře.
Proč mě učíte francouzsky, když mě učíte řídit auto?
Co?
Proč jste mě přivedla na největší kruhák ve městě?
- To není vtipný. - Pořád točte.
Vy se chcete zabít. Já chci žít!
Pomoc! Pomoc!
- Tady vyjeďte. - Proč jedu v nedodělaným autě?
- Já to říkala. - Bože. Máte pravdu.
- Doteď jsem nejedla opravdovej chleba. - Není zač.
To je fakt šílený. Doslova.
- Nemluvte s plnou pusou. - Pardon.
Tohle je na tvář. Druhá krabička je na krk.
- Jsou různý krémy na obličej a na krk? - Co si beze mě počnete?
Tu třetí věc si vymačkejte do tuby od zubní pasty
před nástupem do letadla. Ve Státech je zákaz.
Vincent. Hvězdná noc.
Van Gogh je toxickej.
Uříznout si ucho a poslat ho někomu je tak nerespektující,
že si to ani neumím představit.
- Řekla ne. Pošlete ucho? - Nebyl v pořádku.
Panebože, panebože.
Můžeme tam prosím jít? Mý přání před smrtí.
- Vy umíráte, já si přeju. - Bože.
Jsem vzhůru. Pardon.
- No nic. - Jo.
- To, co děláme, se považuje za práci? - Jo.
Fantazie!
Michaeli, musíme s vámi mluvit.
Za chvíli mám projev před celou firmou. Co?
Víme, že prodáváte hlasy a podoby mrtvých klientů
AI společnostem bez souhlasu rodin a peníze si necháváte.
- Já? - Jo.
V pickleballovém klubu jsem potkal ženu Genea Altmana a trklo mě to.
Tak jsem začal pátrat.
Jimmy dohledal přes 10 milionů dolarů, který sis nechal.
Okrádal jsi tím nejen rodiny klientů.
- Okrádal jsi i Latitude! - Účetní chyba.
Dobře. Zavolám radě. Jistě to pochopí.
Dej to na odposlech. Chci to slyšet.
- Přestaň. - Nesahej na jeho telefon. Je novej.
- Kolik chceš? - Žádný prachy.
Chceme to důležitý.
Jméno Schaefer. Vzpomínáš? Tak jsi to tehdy řekl.
Chceme Latitude.
Odstupte a předejte vedení dětem zakladatelů.
Máš padáka.
Teď jsi nespokojený bývalý zaměstnanec,
co má mindrák a nemá důkazy.
Kterého jste neměl dávat na poštovní oddělení.
Získal jsem tak přístup k fakturám
a neomezený přístup do účetního oddělení.
Jaký chcete mít odkaz?
Ztrapněný ředitel, co nemůže do luxusní restaurace
kvůli naštvané vdově?
Nebo legenda, která odešla na vrcholu?
Buď přijmeš naše podmínky,
nebo tvý nechutný chování zveřejníme.
- Tak vy chcete firmu? - Jo.
Strčte si ji někam. Je vaše.
Tenhle průmysl stejně jde do háje.
Proto jsem to všechno musel dělat.
- Máte tři domy. - Jo.
A víš, co za ně měsíčně zaplatím?
Tak jeden prodejte, hamižnej šmejde.
Už nechci poslouchat ty tvé socialistické kecy.
- Za 10 minut, pane Schaefere. - Skvělé.
Myslíš si, že když to podepíšu,
budeš najednou velký šéf?
A lidé tě budou respektovat?
Nebudou. Nikdy to tak nebylo a nebude. 10 minut?
- Mluvit budou tihle dva. - My nepotřebujeme mluvit.
- Pošleme jim to e-mailem. - Ne, ne, ne.
- Když do toho jdeš, tak naplno. - Pane, mám jen jedny sluchátka.
To je jedno. Stejně mají dohromady sotva jeden funkční mozek.
Děkuji. Děkuji vám.
Půjdu hned k věci.
Letošní projev bude trochu jiný.
Pro některé z vás to bude šok, ale odstupuji.
Cože?
Je načase a...
budoucnost této společnosti bude v rukou mých nástupců.
Všichni je znáte.
Je to má duchaplná dcera Kayla Schaeferová
a její urputný obchodní partner Jimmy LuSaque mladší.
- Takže... - Co to kurva je?
Vím jistě, že s těmito dvěma dětmi u kormidla budete v dobrých rukou.
V tomto skomírajícím průmyslu.
Hodně štěstí.
Ahoj, Latitude. Jak se dnes večer máš? Je tu nová éra.
- To má být blbej vtip? - Fakt?
Jak máme přežít pod vedením těch dvou idiotů?
- Jen... Jen s dobrou prací. - Trapas.
- Panebože. - Seru na to. Jdeme do Mozaiky.
Dobře. Zachytilo se mi to o kotletu.
Víte co? Kdo si myslí, že dělat dobrou práci je trapas, může jít.
Vážně? Ježíši Kriste.
Ale no tak.
Vypadněte odsud! Vyhulte ho mýmu tátovi!
- My zaměstnance nepotřebujeme. - Ale ano.
A víte co? Michael má pravdu.
Tento průmysl skomírá.
- Změny v oboru se ženou rychleji než... - Šelma.
Jistě. Změny v oboru se ženou rychleji než šelma.
I my se musíme změnit.
Nejspíš už nebudeme mít na sushi v nóbl restauraci.
Vážně? Je to jen sushi.
- Můžeme si udělat sushi pátky. - Sushi pátky si udělat nemůžeme.
- Můžeme si udělat sushi úterky. - Nejde o den v týdnu.
Je to moc drahé.
Jednou za měsíc si dáme sushi tácek ze supermarketu.
Fajn. Tácek ze supermarketu. Jednou za měsíc.
Jestli proto chcete odejít, můžete jít.
Ale zůstaňte, jestli chcete znovu dělat to,
co vás do této branže kdysi přivedlo.
Zastupovat umělce a pomáhat jim dělat skvělou práci.
Protože i v proměnlivém světě jedno zůstává.
To, že lidé chtějí skvělé příběhy.
Co s tím? Můžeme ty vypravěče najít a podpořit je.
Pokud vám tohle zní dobře,
tak zůstaňte a buďte součástí nové, středně velké firmy Latitude.
Ano. Ano!
Jo.
Dobře.
- Nechám se nést davem. - Ne, ne. Nedělej to.
Oni to chtějí.
Tenhle bleší trh mám nejradši. Uděláme velký okruh.
Pak se vrátíme k tomu, co nás zaujalo.
Ale zůstaňte v klidu. Nedávejte najevo nadšení.
Nebojte se. Nejsem na starožitnosti.
Nejsou to jen starožitnosti.
Jsou to umělecká díla. Každý předmět má příběh.
Ani vy za nejcyničtějšího rána s nejnižším serotoninem
neodoláte jejich kouzlu.
Mám pocit, že uvidím konvičku z Krásky a zvířete.
Bože, ty jsou úchvatné.
- Podívejte se. Nejsou úchvatné? - Sluší vám.
Ano, ale nemám propíchnuté uši. Nemohu je nosit.
Jak to, že je nemáte propíchnutý?
Vždyť víte, že nemám. Mám panenské lalůčky.
Propíchnout si uši je barbarské.
- To je skvělý. - To je nádhera.
To bude svatební krabička. Zeptejte se, kolik stojí.
1 600.
- Nabídněte půlku. - Co? Ne. To je urážlivé.
Ale kdepak.
Prostě předložíte nabídku. Ta nikdy není konečná.
Je to běžné. Patří to k zábavě.
Zůstaňte klidná a bez emocí. Nabídněte půlku.
A připravte se smlouvat.
Ne. Promiňte. Do toho nejdu.
Ne. To je moc. Nemáme na ni.
- To je moc. - Mockrát děkuji.
- Promiňte. Promiňte. - Mrzí mě to.
Teď počkejte.
Dobře, dobře. Jeden tisíc.
- Platí. - Dobře.
Míšeňská slánka a pepřenka.
Vidíte? Dole zkřížené meče. To je jejich značka.
Budou z 18. století.
Sada stojí 400.
- To je náhodou dobrá cena. - Vezměte si je.
Dnes ne.
- Děkuji. - Není zač.
Tohle je šílený. Nemůžu uvěřit, že jste vykoupila Louvre.
Soukromá prohlídka byla jediná možnost. Brzy umřu.
Jednu věc dělat nebudu. Čekat ve frontě.
Čekání ve frontě je možná nejlidštější zážitek.
A nejdůležitější.
Dám vám radu.
Až budu pryč, přestaňte říkat takové věci.
Zvážím to.
Páni, holka, to jsou tvary. Tú, tú.
- Ježíši. - Pardon.
Úchvatné.
Proč je to hit?
- Co prosím? - Je takovej průměr, ne?
- Mona Lisa je průměr? - Bez urážky.
Já bych to nedokázala. Jen říkám,
že nechápu, jak se z ní stala ta slavná.
- Víte? - Zkuste najít
něco tak okouzlujícího kdekoliv jinde v Paříži.
Co vás okouzluje, z toho mi je zle.
To bych si oblíkla. Klidně na večer.
Šašek, já.
- Má růžovku. Tahle taky. - To má být zdravá barva.
Tak vypadám já. Nepochybně.
Panebože. Tohle se mi líbí.
Když se do sebe zamiluje divnej pár, je to romantika. Víš, že je to pravý.
Miluje toho ujetýho chlapa takovýho, jakej je.
To namalovala Judith Leysterová.
- Tady to podepsala "JL". - Jo.
Ale připisovali to Fransi Halsovi.
Nechala to tak. Věděla, že to
budou posuzovat podle kvality, jen když to namaloval muž.
Napadlo vás někdy, jestli by váš humor soudili jinak,
kdybyste nebyla žena?
Jistě. Občas.
Ale prorazila jsem.
Udělala jsem kariéru. I když jsem byla ženská komička.
Jo.
Dobře.
Jdeme si do hotelu schrupnout před diskem?
Proč schrupnout?
Protože večer jdeme tančit, dámo. Vzpomínáte?
- Jo. - Jo. Ale musím vás oblíct.
- Cože? - Jo.
- Na tom jsme se nedohodly. - Teď už ano.
Ne, ne.
Tohle je vážně okouzlující.
Jo.
Tamhle usekli hlavu Marii Antoinettě.
- Skvělý. - To musí bolet.
Určitě jo.
Je čas, abych šla spát.
Dobrou noc.
- Vstala jste brzy. - Nešla jsem spát.
Znáte to. Když má Kelly Ripa hotovo a tys ještě nezačal, máš problém.
Co to všechno je?
Nečekala jsem, že luxusní hotel
zaměřenej na generační bohatství bude mít
centrum pro upocenej proletariát.
Ale je to tam fajn a mají rychlou tiskárnu.
Bezva.
Dělala jsem si průzkum a jen za poslední dva roky
došlo v léčbě k velkýmu pokroku.
Avo, řekla jsem vám, že do toho nejdu.
Jsou tam zajímavý klinický studie
novejch experimentálních léků...
Panebože. Klinické studie.
Aby to pak u mužů použili mimo schválené indikace.
Nechci být pokusný králík, který chřadne,
aby pak doktoři zjistili,
že ten lék pomáhá devadesátníkům udržet erekci. Kdepak.
Ale tradiční léčba je...
Na člověka, který pořád říká "naslouchejte ženám",
máte problém mi naslouchat.
- Léčbu nepodstoupím. - To byl původní nabídka.
Nemusí být konečná.
A co tohle? Zkusíte tři cykly léčby.
Uvidíte, jak to u vás zabere.
Když to nebude dobré, přestanete.
Ne.
Dobře. Jeden cyklus léčby. Zkusit, jak se budete cítit.
O to jde. Teď se cítím dobře.
Je mi fajn. Nevnímám nemoc a ani nechci.
Člověk je nemocný z těch léků.
To jo, ale každej to nemá stejný.
Nezatracujte to, co nezkusíte.
Není to exotické jídlo nebo nová sexuální poloha.
Nechci být slabá. Ani přijít o vlasy.
Vždyť nosíte paruku. Prodávají se v halloweenských obchodech.
Nechci být sešlá. Nechci, aby si mě tak pamatovali.
Nebudou si vás tak pamatovat.
Já určitě ne.
Můj přítel Gino z Kdo uvaří večeři?
byl moc vtipný. Plný života.
Ale tak si ho nepamatuju.
Nemůžu zapomenout, jak vypadal nemocný.
To je jiný.
I při tradičních metodách je pravděpodobnost přežití 40 %.
Jste bojovnice! Jestli to někdo porazí, tak vy!
Už jsem z boje unavená.
Chci to takhle.
No jistě.
Všechno je o vás!
Měla byste teď myslet na spoustu lidí.
- Nejen na sebe! - Avo, drahá, nedělejte to.
Ne, vy! Prosím!
Prosím. Neopouštějte mě.
Prosím.
Je mi líto.
Nechci to.
Ale podpořím vás.
Děkuji.
Co bez vás budu dělat?
To zvládnete. Jste velká, statečná holka.
Když jsme u toho, chci vám něco ukázat.
Co?
Máte... Máte větší ruce než já?
Děláte si srandu? Celou tu dobu?
To myslíte vážně?
- Deboro. - Nechápu, že jste si toho nevšimla.
Co? Jsou mnohem větší než moje.
Mnohem větší.
Do háje. Zvažovala jsem operativní zmenšení.
- To se povedlo. - Já věděla, že jsou normální.
Jak se daří? Ahoj, Michelle. Ahoj. Rád tě vidím.
Dobré ráno, pane LuSaque.
Tento víkend jsme vám upravili kancelář.
Dejte vědět, kdybyste něco potřeboval.
- Díky, Silasi. A říkejte mi Jimmy. - Dobře.
A mně slečno Schaeferová. Kde mám kancelář?
Převezmete tu tátovu. Pojďte, slečno Schaeferová.
- Randi, to je tvůj stůl. - Fantazie.
Jimmy!
- Jimmy, pomoc! - Co se děje? Stalo se něco?
Nemůžu tam být.
Ta rohová kancelář je malá. Nemůžu tam dýchat.
To bude tím azbestem nebo tak něčím. Svědí mě to
a mám tam klaustrofobii.
- Je to největší kancelář v budově. - Nepůjde to.
Navíc tě při práci musím vidět.
A ty zas mě. Vezmu si svůj starej stůl.
Asi máš pravdu. Vezmi si svůj starý stůl.
- Kam sakra půjdu já? - Do rohový kanceláře.
Přesně o tom mluvím! Rohová kancelář!
Panebože, jsem v téhle branži dva roky.
O ničem jsem neměla ani páru. A teď?
Mám rohovej kancl, bejby.
Nevím, proč si všichni stěžují, jak je těžké prorazit.
V téhle branži je to hračka.
Je to banda lúzrů.
- Je šťastná. - Teď jste moje asistentka.
Latitude, Kayla Schaeferová, prezidentka.
Mohl byste počkat?
Máš na lince Boba Lipku.
Dobře.
Přepínám Jimmyho.
- Zdravím, Jimmy. Tady Bob. - Zdravím, Bobe.
V Torontu jsem viděl váš film o Fattym Arbucklovi. Je skvělý.
Chceme si promluvit o distribuci.
Jistě. Jo. Můžu to předložit týmu.
Mimochodem, vaše máma v tom je fantastická.
Díky. Výborná, že?
Jo. Má asistentka vám pošle návrh.
Dobře. Brzy to probereme.
- Velice brzy! - Kaylo!
Co? Ještě se na něj zlobím.
Takže...
Na co se zeptáte, když se setkáte se svým stvořitelem?
S mým plastickým chirurgem?
Ne, vážně.
V roce 1980 mi volal Burt Reynolds. Volala jsem mu zpět, ale už se neozval.
Co mi chtěl?
To by vás zajímalo?
Všechno ostatní už asi vím.
Spíš si myslím, že on, nebo ona, nebo bez rodu,
bude mít otázky na mě.
Bez rodu. Páni, nebinární Bůh. To miluju.
Myslela jsem spíš energii.
Nemyslím si, že na mě u nebeské brány
bude čekat nebinární barman.
To je zlý. Ráda bych si tam dala matchu.
- Už jste skončila? - Jo, dejte si.
Pro člověka s poruchou příjmu potravy je na umírání nejlepší
dát si druhej croissant.
Spíš je nejlepší, že si nemusíte schovávat účty,
protože už vás nebudou kontrolovat.
Na umírání je nejlepší vědět, jak budou lidi naštvaní,
až se dozví, kolik peněz jste odkázala svým psům.
Ale nejhorší je, že neuvidím,
za co mí corgiové těch 550 tisíc utratí.
Dobře. Než nastoupíme, skočím si na záchod.
- Hned jsem zpátky. - Dobře.
Je tam děsná fronta na vlak. Musíme jít.
Pojďte.
Avo! Počkejte.
Avo, stůjte. Stůjte, stůjte.
- Počkejte. - Co? Co?
Na umírání je nejhorší, že si neužiju, že jsem jen kost a kůže.
To je lepší vtip!
- Jo, to je lepší vtip. - Sakra.
Co?
Deboro, musíme jít. Co?
Možná už nemám 30 let.
Ale hodinu asi ještě mám.
Co tím myslíte?
Pomůžete mi to napsat?
Kdykoliv.
Mluvila s doktorem Colem a 21. zahajuje léčbu.
To se mi ulevilo.
Já vím. Mně taky.
Víš,
jednou už jsi jí zachránila život, tak je logický, že to uděláš zas.
- Mám tě ráda. Musím jít. - Dobře.
- Připravená? - Jo.
Možná jsem pro to předurčená. Nejím,
mám skříň plnou paruk a jsem ráda, když na mě čekají.
Nebo: nejím, mám skříň plnou paruk
a ráda experimentuju s injekčními zákroky.
Nebo: nejím, mám skříň plnou paruk a miluju pozornost.
Lepší. Lepší.
České titulky Iveta Kristek Pavlovičová