- Bună, scumpo! - Deborah! Marty e într-o ședință.
- Nu-i nimic. - Nu poți intra.
- Ba cred că pot. - Stai!
- Deborah! - Nu mă așteptam la asta.
Pot să aștept un minut. De obicei, n-are nevoie de mai mult.
- Ernesto, ia o pauză. - Bine.
Sunt un mare fan!
Victoria a vrut să mă pun la punct cu tangoul pentru dansul mirilor.
Și ea unde e? Am auzit că e nevoie de doi ca să dansezi tango.
A ajuns în finala turneului de table de la Lyon.
E jucătoare de table.
Nu e bună, plătește ca să joace. Mă rog, nu contează.
- Ce vrei? - M-am gândit că vrei asta înapoi.
- Nu știu ce e. - Cartela principală de la Palmetto.
- Poftim? - Cu ea intru în camerele din cazinou.
Și în câteva seifuri.
Doamne! De ce e la tine?
Acum trebuie să raportez la comisia de jocuri și să completez hârtii!
Nu mai am nevoie de ea, fiindcă mă mut în LA.
Ca să găzduiesc Late Night.
- Ai primit jobul? - Da.
Dumnezeule!
Cât mă bucur pentru tine!
Știu cât de mult ai muncit pentru asta.
Mulțumesc.
Și îți mulțumesc că mi-ai spus față în față.
Nu, am venit doar să-ți dau cheia înapoi.
Bine.
Unde l-ai găsit pe Ernesto ăsta? Trebuie să-ți deblocheze șoldurile.
Serios? Ia arată-mi tu cum!
- Bine. - Bine.
Se pricepe!
Întoarce-te!
Pas!
Așa!
Apoi trebuie să hotărăsc ce stilouri o să luăm.
- Evident, îl luăm pe cel Caran d'Ache. - Îl pun pe listă.
Fir-ar!
Scuze, trebuie să răspund.
- Sigur. - Lasă-mă puțin.
- Bună, Kathy! Ce mai faci? - Bine.
Abia aștept weekendul nostru împreună.
- La ce oră ajungi sâmbătă? - Chiar voiam să te sun.
Am...
Încă nu s-a anunțat oficial, dar am propriul meu show late night.
- Minunat! Felicitări! - Mulțumesc.
Dar, cum îți poți închipui, e nebunie pe aici.
Știu că trebuia să petrecem weekendul împreună,
dar acum mai pot doar duminica.
Bine.
Cred că pot să fac niște modificări.
Bine. Abia aștept.
Și eu.
Mă gândeam că, după prânz,
putem să dăm pe la mausoleu, pe la mama și tata.
Sigur, așa facem.
Ne vedem curând.
- Bine. Pa! - Pa!
BOBUL DE CAFEA
Bună! Ți-am tot scris.
Scuze, încerc să stabilesc întâlniri între Deborah și conducere.
Bine, dar aia nu e treaba mea?
Trebuie puse în mișcare multe lucruri importante
și cred că miza e prea mare pentru tine.
Mi-am cerut iertare pentru dubla rezervare și pentru postarea de pe Twitter!
Faci o greșeală și ești crucificată ca Iisus pe cruce!
Au fost două greșeli într-o săptămână. Iar aia e cafeaua mea.
Oricum e nasoală. Îi trebuie zahăr sau ceva.
Eu îți scriam fiindcă am făcut un lucru foarte bun.
Avem o întâlnire cu Bella Dalton!
- Cine e? - A apărut pe Disney,
dar acum trece la maturitate. Joacă în noul film al lui Aronofsky.
- Care o să ia multe premii. - Da.
Și-a concediat impresarii, iar eu am fost cu ea la Oakwood, așa că i-am scris
și vrea să ne vedem, ca să vorbim despre o posibilă colaborare.
E bine.
Nu e bine. E foarte bine.
Codul e 4117 și trebuie să tragi tare de mâner.
Mai tare decât crezi. Trage ca lumea! Așa!
- Cred că ne trebuie un birou. - Da, hai să alegem unul.
Seara asta a fost o adevărată onoare pentru mine.
Mereu am visat la asta.
Ce plângăcioasă sunt! Sunt foarte mândră să prezint acest show
și sunt și mai mândră că împărtășesc acest moment cu familia mea.
Bună!
- Te uiți la înregistrări vechi? - Da.
PRODUCĂTOR EXECUTIV BIFF CLIFF
Biff Cliff?
Emisiunea ta era produsă de un desen animat?
Nu-l știi pe Biff Cliff? E o legendă.
A condus televiziunea 40 de ani.
- El a aprobat Who's Making Dinner. - Atunci, îl plac.
- Tot el mi-a închis și emisiunea mea. - Jegosul!
Unde e îngropat? O să mă cac pe mormântul lui.
Încă trăiește.
Bărbații ca el trăiesc sute de ani.
- Despre ce voiai să vorbim? - Știu că ți se termină pauza curând
și că te întorci la emisiunea ta în câteva săptămâni, dar mă întrebam
dacă ai vrea să fii scenaristă principală a show-ului meu.
Mai știi că mi-ai zis să scriu pentru mine cât sunt aici?
- Da. - Am scris.
Și voiam să-ți arăt la ce am lucrat.
Bine.
Ce e asta?
Când începeam să scriu pentru mine, mă blocam.
Dar apoi am început să scriu chestii pentru show-ul tău de late night
și n-am putut să mă opresc.
Ar fi fost o mare pierdere de timp dacă nu primeam jobul.
Eram sigură c-o să-l primești.
Deci te bagi?
Evident!
O să fie minunat!
Astea sunt aparițiile recurente ale lui Deborah.
Le-am subliniat pe cele din următoarele 18 luni.
Ar fi bine să rezervăm ceva ce are loc înainte să înceapă producția.
- Bine. - O dată la trei luni,
îi trimitem un coș cu fructe contabilului lui Deborah,
alternând citricele cu perele,
ca să fie mai dispus să-i răspundă la telefon la orice oră.
În cazul puțin probabil al unei spargeri, în dressingul mare e un seif.
E un seif fals, bijuteriile din el nu valorează mai nimic.
Urmează-mă! Seiful adevărat e sub podeaua piscinei.
Stai puțin! Pleci?
- Nu! - Damien!
Nu poți să pleci! Nu vreau să fiu noul Marcus!
- Nu pot! Nu vreau! - Calmează-te!
Nu vreau să știu când se încheie un trimestru fiscal și începe altul!
Nu vreau să fiu confidentul lui Deborah! Te rog!
O să te descurci, crede-mă.
- Deborah știe? - Încă nu.
O să-și iasă din minți și ghici pe cine o să-și verse furia! Pe mine!
Nu!
Gata...
Nu vreau să vorbesc cu furnizori!
Nici nu-mi plătesc propriile taxe!
Bună!
- Ești bine? - Da.
Am puține emoții, dar cine n-are?
- Serios? - Da.
Da, masa e chiar acolo.
Ia uite!
- Bună, fată! - Bună, Cârnăcior!
Cât mă bucur să te văd!
- Bună! Sunt Jimmy LuSaque Jr. - Bună!
Îmi pare bine.
- Asta e masa. - Scuze că am întârziat.
Am avut o ședință cu Baz.
- Luhrmann? - Da, chiar el.
E tare drăguț.
De când a apărut filmul ăla cu capra aia demonică, a fost nebunie.
A fost bine, dar nebunie.
Felicitări, mi-a plăcut la nebunie. Nici nu mi-a fost frică.
- Nu e făcut să te sperie. - Și nu m-am speriat.
E bun și ai jucat bestial în el.
- Ești foarte bună. - Mulțumesc.
Toată lumea încă mă vede ca pe o fetiță Disney,
așa că e o ocazie foarte bună pentru mine să-mi schimb imaginea.
Mi-a plăcut ce ați făcut cu Deborah. E o regină pentru mine.
Și ce tare ar fi să lucrăm împreună, Cârnăcior!
Foarte tare!
Care e treaba cu „Cârnăcior”?
- Vai! Nu i-ai spus? - Nu.
- Îi spui tu? - Nu!
- Vrei să-i spun eu? Bine, îi spun! - Nu, nu-i spune!
Am prins-o pe Kayla odată că se uita la Zack & Cody
cu un cârnăcior în sacul ei de dormit.
- Te prinzi tu de restul. - Îl mâncam.
Și, când dormeam mai multe și Kayla se ducea la baie,
fugeam din casă și ne ascundeam.
Când am împlinit 12 ani, ea s-a uitat cu mama la American Beauty.
- Lisa are un râset frumos. - Ce bleagă ești!
Scuze!
Dacă insistă, înseamnă că e important.
Mă întorc imediat.
Rob, ce faci? Da.
Da. Îmi place la nebunie saxofonul.
Bine, dar o să te sun eu.
Îmi pare rău, dar era ceva urgent.
Unde eram?
Așa!
Nu-mi vine să cred că ai răspuns!
- E o perioadă aglomerată. - Da, am auzit.
Încerc. Am venit până aici.
Da, ca să vorbești la telefon la mormintele părinților noștri. Bravo!
Mi-am cerut scuze.
E lipsă de respect.
- Cred că mama se învârte în mormânt. - Nici măcar nu e acolo!
Poftim?
I-am mutat.
- La Vegas. - Poftim?
Era '97, se eliberase un lot lângă al meu și l-am luat.
A trebuit! Loturile alea nu sunt niciodată libere. Și era unul pe colț!
Vai de mine!
De ce râzi? Ce e de râs?
Ești un monstru!
I-am mutat cu cei care transportă artă!
Doamne!
De ce m-am chinuit toată viața
să mă împac cu o persoană așa groaznică?
Eu am făcut un lucru foarte rău,
dar tu ai făcut sute, iar ăsta cred că e cel mai rău.
Îmi pare rău. Sincer.
- Ar fi trebuit să-ți spun. - Să-mi spui? Nu trebuia s-o faci!
Dar știi ce? Nu contează. Chiar e o ușurare.
Nu pot să mă mai duc după lapte la magazinul de bricolaj.
- Poftim? - E o chestie de la terapie.
Ascultă! Știu că am greșit, dar a trecut mult timp de atunci.
Iar ziua asta a fost așa frumoasă!
A fost?
Ne-ai scurtat weekendul,
tot prânzul ai vorbit despre cine să fie liderul trupei tale
și ai vorbit la telefon lângă locul în care credeam că sunt părinții noștri.
Tu ar trebui să știi cât de importantă e emisiunea asta pentru mine.
Știu.
Și partea ciudată e că mă bucur pentru tine.
Dar asta n-o să-mi ușureze interacțiunea cu tine.
Nu...
Nu cred că vreau asta în viața mea. Nu pot.
Kathy!
Succes!
Toți s-au plâns de mâncare, dar mie îmi place ceviche.
- Dar destul despre mine. Tu ce ai făcut? - Foarte bine.
Am lucrat din nou cu Deborah Vance.
- Da, bravo ei! Bună alegere. - De acord.
Voiam să-ți spun
că îmi place să lucrez aici și îți mulțumesc pentru oportunitate.
Dar am vrut să-mi înaintez demisia în persoană.
O să rămân cu Deborah și voi fi scenaristă principală la emisiunea ei.
Nu mi-ar plăcea să te pierd.
Muncești cel mai mult din biroul ăsta.
- Mulțumesc. - Da.
Ce zici dacă te fac scenaristă principală aici?
Thomas pleacă.
Va scrie o carte despre dependența lui de sex.
Încă nu e anunțată, dar rămâne un post liber aici.
E foarte frumos din partea ta și îți mulțumesc pentru ofertă,
dar cred că trebuie să lucrez cu Deborah.
Bine.
O să-ți simțim lipsa.
Succes! Iar căile universului sunt misterioase.
- Poate ne vom mai întâlni cândva. - Da. Mulțumesc.
Și știam de dependența de sex a lui Thomas.
Mereu se întoarce transpirat din pauze, iar noi nici n-avem sală de forță.
Așa e.
E bine că pleacă.
În ceea ce privește brandurile,
am stârnit un conflict între Maytag și Frigidaire.
- E tot mai nasol. - Serios? Interesant!
Mai știi când te-am convins să te urci în uscător
și apoi l-a pornit femeia de serviciu?
Îmi amintesc puțin, fiindcă m-am lovit la cap.
Vai de mine! Așa e!
- De asta te îmbraci așa? - Da, hainele mele sunt ridicole.
Scuzați-ne! Bună!
Suntem mari fane! Putem face o poză?
- Scuze de deranj. - Sigur!
Mulțumesc că m-ați salutat.
- Te simți bine? - Da.
Avem o relație amuzantă.
Eu am fost mereu cea amuzantă, așa că toți au râs de mine.
Mie mi se pare că e rea cu tine.
Nu.
Pa! Etichetați-mă în poză!
Vai, mi-am adus aminte!
Cârnăcior venea cu noi în toate vacanțele de familie
ca să facă ea pozele.
Acum putem face din nou asta. La evenimentele mele de presă.
- Poți veni cu mine. - Ce bine!
Știi ce?
Bella, pari o actriță foarte promițătoare
și abia aștept să văd ce au pregătit Frigidaire și Maytag.
Dar, din păcate, nu cred că suntem potriviți pentru tine.
Îți dorim succes în carieră, acum trebuie să plecăm.
Hai, Kayla!
Nu știu ce a fost asta. Mă duc să văd ce are.
Scuze!
Bine... A fost incredibil, din senin, nepoliticos și ciudat.
Ce naiba faci?
Nu-mi place cum se poartă fata asta cu tine.
Nu e prietena ta și nu vom lucra cu oameni care se poartă așa cu tine.
Nu te-ai gândit să mă întrebi mai întâi pe mine ce părere am?
- Te-ai supărat că ți-am luat apărarea? - N-a fost ușor să o aduc aici.
Îmi pare rău că nu vreau să lucrez cu oameni care se poartă rău cu tine.
Și nu e treaba ta să recrutezi noi clienți.
Treaba ta e să nu stabilești întâlniri în același timp.
Îmi pare rău că nu mă pricep!
Când eram la Latitude,
deși toți de acolo credeau că sunt o ratată
și că eram acolo datorită tatălui meu, măcar tu nu credeai asta.
Așa că am rămas.
Apoi, când am plecat, m-am bucurat
că o să facem ceva mișto și nou împreună.
Acum văd că și tu crezi că sunt o ratată.
Nu e adevărat.
Ba este. Mereu îți dai ochii peste cap.
Îmi spui de fiecare dată când îți greșesc comanda de prânz.
Iar ce s-a întâmplat acum arată că nu te interesează părerea mea.
Da, fac multe greșeli, dar chiar îmi dau silința!
Bine, îmi pare rău! Putem continua discuția în mașină?
Nu vin.
Trebuie să mă gândesc la niște lucruri.
Cum adică?
Nu știu dacă această carieră e de mine.
Trebuie să plec din LA și să-mi limpezesc gândurile.
Kayla!
Bună! Biff e acasă?
- Deci trebuie să te felicit. - Mulțumesc.
Cu ce te pot ajuta?
Eram prin zonă și, brusc, mi s-a eliberat programul.
Și voiam să vorbim despre noua mea emisiune.
Înainte să fac din nou asta...
vreau să știu de ce nu a mers prima dată.
Știi.
Incendierea casei, imaginea proastă...
Da, știu.
Dar mereu am crezut...
că, dacă eram puțin mai bună, puțin mai amuzantă...
dacă eram de necontestat...
s-ar fi putut întâmpla.
Asta e problema cu voi, persoanele creative.
Credeți că e nevoie doar de talent și muncă.
„Dacă muncesc mai mult, voi avea mai mult succes!”
Ceea ce e adevărat.
Dar contează și norocul, iar norocul nu-l poți controla.
Vă doriți succesul așa mult, încât vă păcăliți să credeți că puteți.
Deborah, ai fost de necontestat.
În istoria televiziunii noastre, niciun alt episod pilot nu ieșise așa bine.
A avut un succes incredibil.
- Pe bune? - Da.
Dar n-a contat, fiindcă n-a contat cât de bun sau de amuzant era.
Nu puteam face față publicității negative.
Chiar nu puteați?
Jimmy Page era cu o fată de 14 ani și anul următor a avut un turneu sold-out.
Deborah, sunt un milion de factori de care depind pornirea
și menținerea unei emisiunii pe post.
În cazul unei femei, se mai adaugă un factor.
Toată lumea știe că ești talentată. Toată lumea știe că ești muncitoare.
Trebuie doar să te rogi că nu se întâmplă nimic
care să le dea o scuză să te respingă.
În rest, succes!
Mulțumesc.
Ești actriță?
Nu.
O să încep un nou job și se va face un anunț,
așa că am nevoie de poze noi.
Ce palpitant!
Dar nu prea am voie să spun despre ce e vorba.
Bine.
O să fiu scenaristă principală la noua emisiune a lui Deborah Vance.
Ce mișto!
E jobul visurilor mele.
Acum, că știu că ești scenaristă, cred că ar trebui să încep de la capăt.
- Bine. - O să ai ochelari, nu?
Nu, fiindcă nu port ochelari.
Dar o să ai un creion în mână.
Ți-am dat în ochi?
Așteaptă puțin!
Ți-am găsit unul.
Căsuța vocală a lui...
Kayla Schaeffer.
Dispari! Semaforul era galben, jigodie ce ești!
...este plină.
Bună! Iată noua imagine a televiziunii noastre!
Bună, Winnie!
Mi-a plăcut să dau cu tine de pământ aseară.
Vorbește de pickleball, nu de sex.
Haideți! Toată lumea e entuziasmată de venirea ta.
Când riscul e mare, recompensa e pe măsură.
Mulțumesc.
Ia uite, ați îngrămădit aici pe toată lumea.
Întreaga televiziune te susține.
- Deci am vrut să-i cunoști pe toți. - Perfect.
Data trecută, am fost doar eu
și vreo doi bărbați cu care am băut ziua în amiaza mare.
Billy e de la programe,
Angela e de la PR, Patrick e de la legal, Ron obține aprobările,
Tom Buckamayer conduce echipa digitală,
Priya e pe social, Nina e pe social și gay,
Dana e pe date și algoritmi, Paul e de la marketing
și Regina e de la marketing internațional,
fiindcă vei apărea în Europa și în mai toată Asia.
Da, vor fi mulți telespectatori.
Iar în spate e echipa de integrare a brandului și de vânzări.
Faceți cu mâna!
Scuze.
Să începem.
Bine.
DV!
Faci renovări?
Da, cred că trebuie.
- Cum a mers azi? - Bine.
Dar a intervenit ceva.
Vor să-l păstrez pe Steve ca scenarist principal.
- Pe tipul cu tricou de hochei? - Da.
Pe bune?
De ce vor un bătrân alb, care e acolo de 20 de ani?
Fiindcă e acolo de 20 de ani.
Au încredere că el poate ajuta la schimbarea prin care trece emisiunea.
Băga-mi-aș!
Știu, îmi pare rău.
Am încercat să mă impun,
dar a fost un ordin direct.
Dar o să fii printre scenariști și am nevoie de tine acolo.
Te duc la cumpărături.
Sau poți să mă duci tu la cumpărături.
Putem să mergem la SH-ul ăla de care îmi tot ziceai.
Mersi, dar...
Nu prea am chef.
SOSIRI PLECĂRI
Bună ziua, stimați pasageri!
Vai de mine, Kayla!
Jimmy? Mergi și tu în Mykonos?
Nu, voiam doar să vorbesc cu tine.
- De unde ai știut că sunt aici? - Ai cumpărat biletul cu cardul de firmă.
- Am primit e-mail. - E automat.
- Nu știi dacă am fost eu. - Tu ai fost.
Dar, fiindcă nu-mi răspunzi la telefon,
am cumpărat un bilet ca să-ți spun asta:
te rog, nu pleca, rămâi aici cu mine!
Vai, ce romantic!
Nu, e ceva legat de muncă, nu trebuie să filmezi.
Filmează!
Ai dreptate, te-am subestimat.
Tu ți-ai dat seama cum să scăpăm de Jack Danby,
tu ți-ai dat seama cum să ne vedem cu Winnie Landell,
Deborah n-ar fi primit Late Night fără tine.
Domnule, nu puteți sta pe culoar!
Nu durează mult.
- O cere! - Nu!
- E o relație platonică și profesională! - Vă rog să luați loc.
Suntem o echipă bună fiindcă nu gândești convențional.
Da, mai sunt și chestii precum agende, programe și răspuns cui trebuie,
chestii la care nu te pricepi deloc.
Dar nu-i nimic,
fiindcă, uneori, cei mai mari vizionari nu pot să funcționeze executiv.
Nu ești o asistentă.
Ești un impresar. Unul foarte bun.
Așa că, te rog, rămâi cu mine și fii partenera mea!
Vai, îmi pare rău, credeam că ești bărbat.
- E gay! - Ce? Sunt bărbat.
- Dar ai zis „parteneră”. - Lasă-ne în pace!
Dacă rămân cu tine,
- ...am niște condiții. - Bine.
- Vreau asistentul meu. - Sigur.
- Și biroul meu. - Desigur.
- Și să mergem la film săptămânal. - Bine. De fapt, nu.
- Bine, bisăptămânal! - Nu.
Bine, dar dimineața îți arăt trei filmulețe amuzante, făcute de mine.
Bine, fie.
Bine. Atunci, da!
Am spus da!
Nu, mulțumim, e doar o chestie legată de muncă.
- Sărutați-vă! - Care e problema ta?
- Ce mașină e? - Un Porsche gri. Mulțumesc.
Bună, Winnie!
Sunt Ava Daniels, Lewis ne-a făcut cunoștință în Montreal.
- Așa, scenarista lui preferată. - Da.
Am lucrat și cu Deborah Vance.
Bravo!
În mod normal n-aș face asta, dar faptul că ne-am întâlnit e un semn.
Voiam doar să zic că știu că vreți ca Steve să rămână scenarist principal
și știu că nu am experiența lui,
dar lucrez cu Deborah de ani întregi
și cred că știu ce-i trebuie show-ului și ce-i trebuie ei.
Deci cred că sunt cea mai potrivită pentru postul ăsta.
Bine, atunci spune-i ei asta.
- Cum adică? - Poate să angajeze pe cine vrea.
I-am zis că are mână liberă.
Noapte bună!
M-ai mințit.
Despre ce vorbești?
Ți-au zis că poți angaja pe cine vrei.
- Nu... - Las-o moartă!
M-am întâlnit cu Winnie și mi-a spus.
Ascultă!
Sunt în industria asta de mult timp și știu cum merge.
Televiziunea își asumă un mare risc cu mine la cârma emisiunii.
Trebuie să fie împăcați cu imaginea pe care o văd în fața lor.
Nu e adevărat! Au zis că e decizia ta!
Normal că zic asta, dar de fapt nu vor să-mi asum niciun risc.
- Crede-mă! - Nu te cred. Ești o mincinoasă!
Bine. Îmi pare rău.
Am făcut-o fiindcă n-am crezut c-o să înțelegi.
Tot vei fi scenaristă, doar că pe locul doi.
Și, sinceră să fiu, presiunea e mai mică.
Dar tot poți să-ți faci treaba.
Poți să fii femeia din spatele bărbatului din spatele femeii.
Doamne, ce vrăjeală!
Eu sunt mai bună pe acel post!
Dacă îl angajezi pe el, veți face aceeași versiune
a aceleiași emisiuni care există așa de 50 de ani.
N-o să fie nimic aparte, o să fie același căcat, dar în rochie.
- Ba nu! - Ba da!
Fiindcă te cunosc.
Deja iei decizii de frică și o să continui să faci asta.
Și chiar dacă n-aș fi cea mai bună pentru postul ăsta, deși sunt,
ar trebui să mi-l dai datorită relației noastre.
Nu e vorba de relația noastră, e vorba ca emisiunea să iasă bine.
Nu pricepi?
O să iasă mai bine tocmai datorită relației noastre!
Rezultatele noastre sunt bune datorită relației noastre.
Știi și tu asta.
Altfel, nu m-ai fi chemat înapoi.
Ai zis că ai nevoie de mine.
Am, dar nu ca să fii scenarista principală.
Dar nevoile mele contează?
Tu trebuie să te bucuri că ai un loc în emisiune!
Să mă bucure o retrogradare?
Lewis mi-a oferit postul de scenaristă principală și l-am refuzat.
Chiar tu mi-ai spus să fiu ambițioasă!
Dar se pare că nu și atunci când nu-ți convine ție.
Doamne, ce egoistă ești!
Da, sunt.
Trebuie să fii egoist.
Eu nu vreau să fiu.
Nu vreau să fiu un „rechin” sau altă vorbă de-asta de căcat.
Voiam să lucrez cu tine.
Și eu, dar nu poți să fii scenaristă principală.
Nu e drept!
Felicitări, ai dreptate! Industria nu e dreaptă.
Nu am pretenția ca industria sau lumea să fie dreaptă.
Vreau doar ca tu să te porți corect cu mine,
fiindcă îmi datorezi lucrul ăsta.
Nu mai plânge!
Așa stau lucrurile.
Ai parte de o șansă ca să arăți ce poți.
Apoi, dacă vrei să schimbi ceva, bine.
Nu pot să le ofer nicio scuză.
Emisiunea asta trebuie să fie blindată.
Trebuie să iasă.
Am pierdut prea mult ca să nu iasă.
Și ești dispusă să mă pierzi și pe mine?
Sunt dispusă.
Mi-am dat viața peste cap pentru tine.
Te-am pus pe tine pe primul loc fiindcă țin la tine.
Și nu-mi vine să cred că nu vei face asta pentru mine.
Niciodată nu vei face asta pentru mine.
Pentru nimeni.
Crezi că ești singură doar când trebuie să deschizi o sticlă de șampanie?
Aiurea! Ești singură tot timpul.
Și o să mori singură.
- Bună! - Bună!
Ce e clădirea asta?
Voiam să-ți cer părerea, fiindcă aici ar putea fi noul meu birou.
Ce zici?
E bine.
Am căutat foarte mult și am chemat un decorator profesionist.
Da, bine.
- E superb! - Ce bine! Mă bucur.
- Ce faci? - Nasol.
Unde o să lucrez? Se mai caută concepte zgomotoase?
Nu, acum toată lumea vrea
show-uri care deja există, dar cu o mică întorsătură,
sau hituri de nivel internațional.
Pot să-l întreb pe Lewis dacă te angajează înapoi,
dar părerea mea e că ar trebui să rămâi cu Deborah.
- Glumești? - Știu!
Chiar cred că, dacă lucrezi acolo, o să ajungi scenaristă principală.
Cui îi pasă? M-a mințit!
Așa e. Și îmi pare rău.
Dar, fiind impresarul ei, vreau ca emisiunea să iasă cât mai bine.
Iar asta nu se poate fără tine acolo.
Și, în calitate de impresar și prieten al tău...
cred că tu și Deborah sunteți prea bune împreună ca să renunți la asta.
Spune-i ei asta!
Îți spun ție, fiindcă știu că tu vei face ce trebuie.
E un birou foarte frumos.
Poți să te mândrești. N-ar fi obținut emisiunea fără tine.
Mulțumesc.
Dar n-am fost singur.
Da.
Bună!
Un pachet de American Spirit galben, te rog.
Dă-mi, te rog, și sticla aia de Krug.
GAZDĂ DEBORAH VANCE
Bună dimineața!
Știu că am ajuns mai devreme, dar sunt foarte entuziasmată.
Nu-i nimic. Te voi conduce în sala de conferințe.
Rob și producătorii vor ajunge imediat.
- Perfect. - O scenaristă e deja acolo.
- Aici. - Mulțumesc.
Mă bucur foarte mult să te văd.
Mi-am dat seama că locul meu e aici.
- Orice ar fi. - Bine.
Mi-am dat seama și că ar fi foarte rău ca oamenii să afle
că te-ai culcat cu președintele acestei companii
chiar înainte să-ți dea propria ta emisiune.
Da, n-ar arăta bine deloc.
Mai ales că emisiunea trebuie să fie blindată, după cum ai zis tu.
Așa că...
Cred că, la urma urmei, sunt scenarista ta principală.
- N-ai îndrăzni. - Aș îndrăzni.
Tu n-ai îndrăzni?
Bună, Deborah!
Bună, Rob!
Cred că o cunoști...
pe noua mea scenaristă principală, Ava Daniels.
- Bună! - Da.
- Mă bucur să te văd. - Și eu mă bucur să te văd.
Ni se vor alătura Sue și Mark,
fiindcă avem multe de discutat.
Începem?
Să începem!
Traducerea: Mihai Lisu