Kolme?
Ideš li u pab?
Dva je sata.
Hoćeš li doći?
Vidimo se tamo.
Prevod: Admir Destani (Dartanjan)
Šta ćeš ti kod kuće? Brate?
Šta ćeš ti kod kuće?
Bio sam do Kolma. Samo sedi unutra.
Šta radi? -Sedi i ne radi ništa.
Pušio je. -Je li spavao?
Kako može da puši dok spava, Šivon?
Da se niste posvađali? -Nismo se posvađali.
Mislim da se nismo posvađali.
Jesmo li se posvađali?
Zašto mi ne bi otvorio vrata?
Možda mu više nisi drag.
Krigla, Džondžo.
Je l' Kolm sa tobom? -Nije. -Kolm je uvek sa tobom.
Pokucao si mu na vrata? -Jesam.
Pa, gde je? -Sedi kući. -Sedi i šta radi?
Sedi i ne radi ništa. Puši.
Da se niste posvađali? -Nismo se posvađali.
Zvuči kao da ste se posvađali. -Zbilja zvuči kao da smo se posvađali.
Da skoknem po njega? -To bi bilo najbolje.
Pozorniče Kirni.
Nikada se ne javi.
Nikada se ne javi, hebem li ga.
Kolme?
Vrata su bila otvorena.
Kuda si to pošao?
Istina je. Postigao je šest poena iz prekida.
Bio je ništa viši od kepca! Kažem vam!
Zdravo. -Zdravo, Padrig. -Sedi negde drugde.
Ali, tu mi je krigla, Kolme.
Tu mu je krigla, Kolme. -Pošto je stigao ranije i naručio.
Dobro. Onda ću se ja premestiti.
Posvađali ste se. -Mislim da se nismo posvađali.
E pa, posvađani ste. -On sedi ispred posve sam.
Zbilja izgleda kao da smo se posvađali,
Pretpostavljam da je najbolje da popričam sa njim.
Da bacimo karte na sto. -To bi bilo najbolje.
Sešću ovde.
Ako se vratiš unutra, ja ću za tobom.
Ako odeš kući, pratiću te.
Ako sam te nečim uvredio, samo mi reci čime.
Ako sam se izlanuo,
možda sam bio pijan i zaboravio.
Ali ako jesam, reci mi šta je bilo, i ja ću se izvinuti.
Od srca ću ti se izvinuti.
Ne beži od mene kao da sam ušljivo derle.
Nisi mi ništa rekao.
Nisi mi ničim uvredio.
Tako sam i mislio.
Samo mi više nisi drag.
Drag sam ti. -Nisi.
Juče sam ti bio drag. -Jesi li?
Mislio sam da jesam.
Padrig. -Dominik.
Šta ti je? -Ništa mi nije, zaboga.
Vidi šta sam našao. Štap sa kukom.
Šta bi radio sa njim?
Hvatao stvari u dužini štapa?
Gde ćeš? -Dole.
Deluje kao dobar plan. Imaš cigare? -Ne.
Imaš. Uvek imaš cigare.
Kolm Soni Lari deli cigare šakom i kapom kod Džondža.
Svima koji traže. -Zaista? -Jok!
Mnogo se čudno ponašaš.
Šta ćeš ovde?
Je li pab zatvoren? -Radi.
Šta piše u novinama?
Naklapaju o građanskom ratu.
Rđava posla.
Gđa Mekormik će doći kasnije. Nisam mogla da je izbegnem.
Ne znam da li ćeš biti tu, ali si obično napolju.
Jesam? -Znaš da jesi.
Nije me briga, Šivon.
Ovo je i tvoja kuća.
Šest je godina od smrti vaše mame i tate.
Ili je sedam godina?
Navršava se osma godina, gđo Mekormik.
Navršava se osma?
Vreme leti.
Da, ako se zabavljate. -Otidi u pab, Padrig,
ako ćeš biti dosadan. -Ne moram da provedem tamo svako veče.
Kolm Soni Lari ga je oterao.
Šta ste čuli o Kolmu Soniju Lariju?
Zar niste vas dvojica bili najbolji prijatelji?
Još uvek smo najbolji prijatelji.
Niste. -Ko to kaže? -Ona.
Zaboga, Šivon.
Nisam to rekla, gđo Mekormik! Samo smo čavrljale.
A sad, idi kod Džondža, i ne smetaj nam.
Gđi Mekormik se nikad ne ukaže prilika da se ispričamo.
Kad je izbegavaš. -Ne izbegavam je.
Skrivaš se iza zida kad prolazi.
Ne skrivam se iza zidova.
Srećno ti bilo.
Šta god da je to sa čime se boriš.
Nisam znao da će biti muzike. -U zadnji tren.
Kolmova volja.
Žene vole Kolma. Odvajkada su.
Je l'? To nije tačno.
Imaš zabranu! Napolje! -Kazao si da mogu od aprila.
Koji smo sada mesec? -April.
Ostavi taj štap ispred i ne gnjavi žene.
Ima žena? Ima ih. I to kvalitetnih.
Izveo sam svog psa
I ubio ga
Dole u okrugu Kilder
Da smo seli pored Kolma, mogli bismo da obrlatimo žene.
Dobro mi je ovde.
Ma, je li? Je l' ti dovoljno dobro?
Ne podnosim ove žalopojke.
Daj nešto živahno, Kolme! Da zaplešemo.
A ne ovo lelekanje.
U dovoljno sam lošim odnosima sa njim i bez tvoje jezičine.
Kakav problem imaš sa njim?
Ne želi...
Ne želi da više budemo prijatelji.
Koliko mu je godina, dvanaest?
Zašto ne želi više da se družite?
Ubiće me tata ako ga probudimo nakon drkanja.
Neće ti zameriti što si mu uzeo brlju?
Zameriće mi, ali briga me.
Video sam topovsku paljbu večeras na kopnu.
Da li si je ti video? -To je građanski rat.
Znam to.
Ja ne obraćam pažnju na ratove. Protiv njih sam.
Ratova i sapuna.
Mogu ti reći ovoliko.
Nas dvojica umemo da pričamo.
Da li tvoja sestra voli da priča?
Ne kao većina žena, je pričljiva.
Više voli čitanje.
Hebem u miša. Čitanje.
Jesi li je ikad video bez odeće?
Nisam.
Nisi, a brat si joj?
Ni kao dete?
Ne volim da pričam o ovakvim stvarima.
Kakvim stvarima? -Sestrama bez odeće!
Ti si video mog tatu bez odeće.
I dok ne umrem, žaliću zbog toga.
Kao da ja to ne znam.
Njegova malena, braon đoka.
Koji mu je đavo?
Možda je primio neke loše vesti? -Tata?
Ne, Kolm Soni Lari.
Nisam li ti rekao da ću otići ako još jednom spomeneš tu budalu?
Nije delovalo kao da je primio loše vesti.
Delovalo je kao da mu je pao teret sa ramena.
MART 1923
1. APRIL 1923 PETAK
Samo teram krave. -Molim?
Samo teram krave. Nisam pokušavao da...
Obično ih ne teraš ovuda. -Znam, ali tele se uplašilo
kokoške na uglu, pa...
Maločas sam video koji je mesec.
Koja sam ja budala.
Ušli smo u april.
Da te zovem kasnije na putu do paba?
Zvaću te.
Nego, bolje da pojurim za stokom, pobegoše mi.
Možda više i njima nisam drag.
Vidimo se onda u dva.
Zašto ne dođeš na čašicu kasnije?
Zašto da se zatvoriš u kući po lepom vremenu.
Hoću. -Kakva je knjiga?
Tužna. -Tužna?
Ne bi trebalo da čitaš te tužne, postaćeš i sama takva.
Da li se nekad osećaš usamljeno, Padriže?
Da li sam nekad šta?
Usamljen.
Da li se osećam usamljeno?
Šta je svima vama?
Bože.
"Usamljen". Hebem mu miša.
Kolme?
Kriglu, Džondžo.
Kako ti se čini?
Čio i veseo. Barem sa mnom.
Šta to radiš?
A tako, danas ćeš opet da glumiš idiota?
Zar ne smem na miru da stučem kriglu?
Ne pitaj čoveka koji te je dozivao ispred kuće,
kao da nema pametnija posla.
Nisam to tražio od tebe.
A pametnija posla svakako nemaš.
Pametnija posla nemaš.
Znam da nemam pametnija posla,
ali postoje druge stvari koje sam mogao da radim
umesto što sam te dozivao ispred kuće, Kolme Doerti! -Na primer?
Šta bi drugo mogao da radiš?
Čitam. -Čitaš, a?
Jutro sam...
ovo napisao.
Sutra ću napisati drugi deo.
A prekosutra, treći deo.
A do srede, nastaće nova melodija,
koja ne bi postojala da sam proveo nedelju
slušajući tvoja sranja, Padriže Sulivane.
Onda, hoćeš li izneti svoju kriglu napolje,
ili da ja iznesem svoju?
Izneću svoju kriglu napolje jer ti je melodija govno.
Digao bih ruke od nje.
Juče sam bio previše grub. -Juče, veli.
Dobro znam da si juče bio previše grub. I danas.
Drži me utisak kao da mi vreme izmiče.
Moram da iskoristim preostalo vreme razmišljajući i komponujući.
Ne mogu više da slušam
budalaštine koje govoriš o sebi.
Žao mi je zbog toga. Iskreno.
Da li umireš? -Ne, ne umirem.
Onda imaš vremena na pretek. -Za čavrljanje?
Da. -Za uzaludno čavrljanje?
Ne za uzaludno čavrljanje, već za ono normalno.
Aha, znači nastavićemo sa uzaludnom pričom,
dok mi život prolazi pored mene.
I za 12 godina ću umreti, bez ikakvog zaveštanja,
osim razgovora sa ograničenim čovekom.
Rekoh: "Ne uzaludno čavrljanje."
Rekoh: "Normalno čavrljanje."
Pre neko veče, dva sata si mi pričao
o stvarima koje si našao u magarećoj balegi tog dana.
Dva sata. Merio sam.
Nije bila magareća balega.
To je bila ponijeva balega, i eto koliko si slušao.
Ništa od toga mi ne pomaže, razumeš li?
Ništa od toga mi ne pomaže.
Čavrljaćemo onda o nečemu drugom.
Šta ti je? -Ništa.
Zar ne idemo na piće? -Nisam raspoložen.
Neću opet o ovome!
Ej! Šta se to hebeno događa između tebe i mog brata?
Ne viči na mene usred hebenog dana, u redu?
Ne možeš naprasno da prestaneš da se družiš sa njim.
Što ne mogu?
Što ne možeš? Zato što nije lepo.
Hoćeš šeri, Šivon? -Ne! -Važi se.
Da mu se nije nešto omaklo dok je bio pijan? -Ne, tada je bolji.
Problem je ostatak vremena.
U čemu je problem? -Dosadan je.
Šta je on?
Dosadan.
Odvajkada je takav. Šta se promenilo?
Ja sam se promenio.
U mom životu nema više mesta za dosadu.
Ali živiš na ostrvcetu uz obale Irske.
Čemu se nadaš?
Malo mira, Šivon. To je sve.
Trunu mira u mom srcu.
Razumeš to, je l' da?
Je l' da?
Misliš li da sam dosadan?
Ne, jer nisi dosadan, zanimljiv si.
Tako sam i mislio. Ja sam veseljak.
Ili bejah. Dok mi najboljeg prijatelja nisu uhvatile lutke.
Do njega je.
Možda je depresivan.
I ja sam to pomislio, da je depresivan.
Ako je depresivan, neka to zadrži za sebe.
Znaš, da je potisne, kao svi mi.
Ne, Dženi! Napolje!
Samo se uželela malo društva. -Životinje ne u kuću.
Da li mi se ljudi smeju iza leđa? -Ne, zašto bi?
Ne misle da sam tupav, zar ne?
Tupav? Ne.
Nisi zvučala baš sigurno. -Naravno da sam sigurna.
Dominik je onaj tupavi na ostrvu.
Jeste. Ubedljivo.
Čekaj, ubedljivo. Ko je sledeći najtupaviji?
Ne volim da gledam ljude na taj način.
Kakav način? -Po njihovoj tupavosti.
Znam da ne voliš. Ni ja. Ali probaj. -Neću!
Već ima dovoljno osuđivača na ovom hebenom ostrvu!
Ti nisi tupav! Dobar si čovek. Zato, idi dalje.
Bistar sam kao ti, u najmanju ruku.
Ne budi hebeno glup.
Šta ti se desilo? -Tata je saznao za brlju.
Za boga miloga, Dominiče! Jadničak mali.
Čime te je udarao? -Na kraju sa čajnikom.
Aj to, nego me je grdio. -Da te odvezemo do crkve?
Hebeš te budale. -Dominiče!
Mogu da prenoćim kod vas? Samo na jedno veče.
Samo jedno veče, upamti.
Lepo! Vidimo se onda za večerom.
Oprosti mi, oče, grešio sam.
Prošlo je osam nedelja od moje poslednje ispovedi.
Nastavi, Kolme.
Uobičajene stvari, oče.
Alkohol i nečiste misli.
I malo gordosti, valjda.
Nikada na to nisam gledao kao greh, ali eto me ovde.
Ima li očajanja?
Ne toliko u poslednje vreme. Bogu hvala.
Zašto više ne razgovaraš sa Padrigom Sulivanom?
To nije greh, zar ne, oče?
Nije greh, ali nije ni lepo.
Ko vam je rekao?
Na ostrvu se sve pročuje.
I Padrig me je zamolio da kažem koju.
Tako.
O njemu gajiš nečiste misli, jelda?
Šalite se?
Vi me to hebeno zezate?
Postoje nečiste misli i o muškarcima.
Da li vi imate nečiste misli o muškarcima, oče?
Nemam nečiste misli o muškarcima.
Kako se usuđuješ da to pitaš jednog sveštenika?
Vi ste prvi počeli.
Možeš smesta da napustiš ispovedaonicu.
Oprostiću ti ove grehove sledeći put!
Bolje da ne umrem u međuvremenu.
Inače sam ga najebao. -O da, najebaćeš!
Najebaćeš ga!
Krigla, Kolme?
Ne budeš li prestao da mi se obraćaš, ili da me gnjaviš,
ili da šalješ sestru ili sveštenika da me gnjave...
Sestru nisam poslao. Na svoju ruku je to uradila.
Ali sveštenika sam poslao, tu si me uhvatio.
Odlučio sam da uradim sledeće.
Kući imam makaze.
Od sada pa nadalje, svaki put kad me budeš gnjavio
makazama ću odseći sebi jedan prst.
I taj prst ću ti darovati.
Prst sa moje leve ruke, kojom sviram violinu.
Svakog bogovetnog dana ću seći po jedan i darovati ga
dok se ne urazumiš da prestaneš.
Ili dok mi ne ostane više prstiju.
Da li ti je sad jasnije?
Ne baš. -Ne želim da ti povredim osećanja.
Ali čini se da mi jedino preostaju drastične mere.
Preostaje ti dosta toga.
Zašto si se prvo do'vatio prstiju?
Ne obraćaj mi se više, kad te molim, Padriže.
Preklinjem te. -Ali... -Ućuti.
Samo ućuti. -Da, ućuti.
Ućutaću.
Osim što ja i sestra mislimo
da si upao u depresiju.
Ovo sa prstima to potvrđuje.
Zar ne misliš, Kolme?
Počevši od sada.
Nikada ništa slično nisam čuo.
Biće da mu stvarno nisi drag. -Prsti!
Ozbiljan je, momci!
Videlo mu se to u očima. -Samo zato što misli da si dosadan.
Pretera ga i on! -Ko ti je rekao za dosadan?
Tako sam načuo. Šta mi je bilo činiti?
Ja ne mislim da si dosadan. Sveca mu, kad bih sekao nešto
za svaku dosadnu osobu koja uđe ovde, samo bi mi glava ostala.
Da li ti misliš da sam dosadan, Geri? -Ne.
Elem,
mislim da ste vas dvojica oduvek bili čudan dvojac.
Nismo. -Očito jeste.
Čim bi sebe radije sakatio no da priča sa tobom.
Kolm je od onih što vole da razmišljaju.
Zašto svi... I ja razmišljam. -Ne razmišljaš.
Tvoja sestra razmišlja.
Šivon razmišlja. Ti si više...
Šta je on? -Flegman.
Flegman. -Sem kad popiješ.
Sem kad popiješ.
Mislio sam da je dobro biti flegman,
ali sada to zvuči kao uvreda.
Ne primaj to k srcu. -Ne primaj to k srcu.
Na tvojoj smo strani.
Zašto se ti smeješ?
Zašto se ovaj usukao? On je samo hebeni čovek!
Debeo, riđi čovek!
Baš ste mi neki domaćini!
Srećom, trpićeš nas samo jednu noć.
I jedi zatvorenih usta. -Gde smo to, u Francuskoj?
Hoćeš li mu reći, Padriže? -Ne budi napast, Dominiče.
Ne. To za otvorenih usta.
Kolm Doerti i njegovi hebeni debeli prstići. Ne može ni da zaseče od sala.
Zar ne želiš da odseče jedan prst
čisto da vidiš da li blefira? -Ne želi.
Ja bih mu rekao da odseče jedan prst da vidim da li blefira.
U najgorem slučaju,
i dalje će moći da svira violinu sa četiri prsta. Ili bendžo.
Ne želimo ništa više da imamo sa njim.
Ti ne. Ali ova bena želi.
Bena sam, tako je. -Nisi bena!
Bokte. Ala vam je depresivna kuća.
Radije bi u svoju? Čujem da je da pukneš od smeha.
Tuše. -Tu... šta?
Tuše. Francuska reč.
Kako to da se nikad nisi udavala?
Ne tiče te se zašto se nikad nisam hebeno udavala.
Zašto nisi? -Zašto nisam?
Nikad nisi bila vatrena?
Da li sam ikad bila vatrena?
Ne znam o čemu ti trabunjaš!
Vatrena u kom smislu? Besna?
Jer upravo postajem besna, znaj! -Ne besna, vatrena.
Uporno to govoriš! -Vatrena! -Moj brat te je lepo upozorio!
Letećeš napolje budeš li mi govorio gluposti.
Rekao je grozote, ne gluposti. -Podbacio si u oba slučaja, zar ne?
Jesam.
Odoh u krevet, a on neće provesti još jednu noć ovde.
Briga me koliko si depresivan. Pre ću magare pustiti.
Uprskah opet.
Kukavica i sve to.
Čuj.
Bićete u redu, vas dvojica.
Bićemo?
Doneo sam vam mleko, gđo O'Riordan.
Dugujete mi za dve nedelje. -Niko mi ne prenosi vesti
sa tvoje strane ostrva, Padriže.
Hoćeš li biti isti kao svi? -Bojim se da hoću. Žurim se, pa...
Ajlin Koflan nije imala vesti.
Vinsent Šonesi nije imao vesti.
Spora nedelja za vesti. Bude nekad tako.
Kolm Soni Lari nije imao vesti.
Nije imao? -Taj ti je škrt na rečima.
Priča ponekad. -Sa sobom.
Da, dugujete mi za dve nedelje, gđo O' Riordan.
Dame. -O, to je Padar.
On uvek ima vesti.
Kakve vesti nam donosiš, Padare? -Vesti, a?
Neki momak se ubio kod puta za Rosmuk.
Skočio je u jezero.
Dvadeset devet godina, zdrav i prav, budala.
Bog da mu dušu prosti. -Ma, kakvi! Budala!
Drugi momak, protestant, naravno,
izbo je nožem suprugu u Leterkeniju.
Šest puta je izbo.
Gospode Bože! Je li umrla? -Je, umrla je.
Nije koristio kašiku. -To je pregršt vesti.
Ovaj nije doneo ama baš nikakve vesti.
Paceri nikad nemaju vesti. -Paceri! Smešno!
Kad se bolje setim, bilo je vesti, gđo O' Riordan.
Dominika Kirnija je otac pretukao čajnikom na mrtvo ime u nedelju.
Sada je kod mene i moje sestre.
Taman da mu otac odmori od batinjanja.
A otac policajac.
Zar to nisu vesti?
Taj Dominik je užasno, malo derle. Nisu to vesti.
Lepo ga je udesio.
I sama bih ga pretukla da sam mlađa.
Kažem samo da su to vesti.
To nisu vesti. To su kakane vesti.
Dobro, gđo, hvala na...
Vidimo se kasnije.
Reci toj protuvi od moga sina da bolje da bude kući do podneva
inače ću vas obojicu smožditi,
i tvoju hebenu sestru takođe!
Zdravo, Kolme.
Hoćeš li me večeras častiti pivom koje mi duguješ?
Ne duguj... Hoću, Padare.
Dobar si čovek.
Stoj.
Šta reče, Dženi?
Da odemo u pab sami?
Hoćemo. Hajde.
Jedno piće i ideš kući sa mnom.
Čeka te košulja koja mora da bude opeglana za ujutru.
Važi, tata.
Izjutra idem na kopno. Zato mi treba čista košulja.
"A zašto ideš na kopno izjutra, Padare?"
Hvala što pitaš, Kolme. Reći ću ti zašto.
Tražili su dodatno ljudstvo za dva pogubljenja
u slučaju da izbije metež.
Dobijam šest šilinga i besplatan ručak.
Otišao bih i za badava.
Uvek sam hteo da vidim pogubljenje.
Premda više volim vešanja. -Koga pogubljuju?
Momci iz Slobodne Države pogubljuju momke iz IRA-e.
Ili je obrnuto?
Teško je više po'vatati sve.
Lakše je bilo kada smo svi bili ujedinjeni
i ubijali samo Engleze.
Mislim da jeste. Tako mi je bilo draže.
Ali tebe nije briga ko koga pogubljuje?
Za šest šilinga i besplatan ručak, briga me.
Mogli bi tebe da pogubljuju.
Zašto ne pođeš sa mnom?
Mogao bi da napišeš hebenu pesmu o tome.
Jok, zavitlavam te.
Ko su oni? -Studenti muzike, iz Lisdovarna.
Još jedan viski, Džondžo.
Brzo ćeš se ucirkati tim tempom.
Šta tebe briga?
Padriže, nemoj...
Pohitaj po Šivon!
Što hoćeš, govnaru? Još batina?
Ti, cajkane, sa tobom mogu da pričam.
Jedino sa debeljkom ne mogu da pričam.
Najbolje da se ni meni ne obraćaš.
Bilo kako bilo,
znate li kojih tri stvari najviše mrzim na Inišerinu?
Pa i ne. -Pod jedan,
cajkane. Pod dva,
bucmaste violiniste.
I pod tri...
To pod tri je smešno. Šta to beše?
Krenuću ispočetka. Pod jedan,
cajkane. Dva...
Bucmaste violiniste.
Sranje, šta beše pod tri?
Vrati se za svoj sto. Ozbiljan sam. -Ozbiljan?!
Pričaš opet sa mnom?
Šivon!
Padrig se nalio viskijem. Kolm je tamo. Bolje dođi.
Ti, Kolme Doerti, znaš li šta si bio?
Šta sam to bio? -Fin!
Bio si fin!
Nije li?
A znaš li šta si sada? Nisi fin!
Ko će ga znati,
možda finoća ne traje večno.
Ali, da ti kažem šta traje večno?
Šta? I nemoj reći nešto glupo kao muzika.
Muzika traje. -Znao sam!
Slike traju. Poezija traje.
I finoća traje.
Znaš li koga pamtimo po tome koliko je bio fin u 17. veku?
Koga? -Ama baš nikog.
Međutim, svi se sećamo muzike iz tog doba.
Svi su čuli za Mocarta.
E pa, ja nisam. Pade ta teorija u vodu.
A i pričali smo o finoći.
Ne kako-se-beše-zove.
Moja mama, bila je fina.
Sećam je se.
Moj tata, bio je fin. Sećam ga se.
Moja sestra, ona je fina.
Sećaću je se. Zauvek.
I ko još? - Šta to?
Ko će se još sećati Šivon i njene finoće?
Niko neće. Za 50 godina,
nikog od nas se neće sećati.
Međutim, muzika čoveka koji je živeo pre dva veka...
"Međutim" veli, kao kojekakav Englez.
Hodi, Padriže.
Hebe mi se za Mocarta,
ili "Borvovena",
niti bilo koga od tih seronja smešnih imena.
Ja sam Padrig Sulevan.
I ja sam fin. -Hajmo kući.
Znači, radije bi drugovao sa njim?
Čovekom koji svaku noć tuče sina
zato što se ne pipka sa njim?
Ništa mu nisam rekao, tata. Pijan blebeće.
Nekada si bio fin.
Ili to nikada nisi bio?
O, Bože.
Možda to nikada nisi bio.
Porazgovaraću sa njim.
Ne preduzimaj ništa drastično.
Neće ti više smetati. -Šteta.
To je najzanimljiviji što je ikad bio. Mislim da mi je opet drag.
Uzgred, Mocart je živeo u 18. veku.
A ne sedamnaestom.
Šivon Sulevan! Vidi, vidi.
Došla sam po slaninu, gđo O'Riordan. Nemam vremena za priču.
Stiglo je pismo za tebe.
Samo se otvorilo? -Sigurno od vrućine.
Ponuda za posao, jelte?
Od biblioteke na kopnu?
Samo slaninu, molim vas. Deset narezaka.
Nikad mi ništa ne govoriš!
Tvoj odlazak će ga razapeti! -Niko ne odlazi.
Čuj, nisam došao da čavrljamo.
Došao sam samo da ti kažem
da je sinoć viski govorio iz mene. -Baš sve?
Šta god da sam rekao. -Šta si rekao?
Ne sećam se najjasnije,
ali suština nije bila najbolja.
Uvek znaš, zar ne?
Bilo kako bilo, želeo sam da ti se izvinim.
Ostanimo na tome?
Zašto me prosto ne ostaviš na miru?
Već sam ti rekao.
Znam, samo sam... -Zašto me samo ne ostaviš na miru?
Šta to radiš? -Ne znam.
Dođavola.
Kako ide nova melodija? -Molim?
Zaboga, Padriže. Koliko puta da ti se kaže?
Neću držati magare napolju dok sam utučen.
Morala sam juče da čistim govnave kore za njim!
Nema kora u tom magareću govnetu.
Bilo je malo slame, ako je i toliko.
Možda je bila slama.
Spremiću nam kašu.
Da li sam bio užasan sinoć?
Ne, bio si divan.
Znam da nisam bio divan.
Bio si divan. Prema meni, barem.
Naravno da sam bio divan prema tebi.
Šta drugo može da se kaže o tebi?
Šta to bi? Ptica?
Udarac u vrata. -Ptica?
Da. -Ne.
Šta to bi onda? -Udarac u vrata? -Da!
Šta je bio taj udarac u vrata? To je bio...
Teško je lagati. To je bio...
Prst.
Šta? -Prst.
Bože, Šivon! Uplašićeš mališu! -Baci ga!
Neću da ga bacim. Uprljaće se.
Gde si ga metnuo?
U kutiji za cipele. -Bože dragi.
Znači, ozbiljan je.
Mora da bude na stolu dok jedemo?
Čim završim kašu, vratiću mu ga.
Jesi li hebeno glup?
Hoću reći, jesi hebeno glup?
Nisam hebeno glup. Pričali smo o ovome.
Moraš da ga ostaviš na miru. Za sva vremena!
Misliš? -Da li mislim? Da, mislim!
Odsekao je hebeni prst i bacio ga tebi!
Daj. Nije ga bacio meni.
Šta nam je činiti?
Ne možemo da čuvamo prst.
Bože, Kolme!
Da li je bolelo?
U početku jeste. Mislio sam da ću se onesvestiti.
Smešno, sada se odlično osećam, od svog uzbuđenja.
Može šolja čaja?
Neću, Kolme. Došla sam da ti vratim prst.
Hvala.
Razvedrilo se.
Nikad se ne bi reklo.
Šta hoćeš od njega, Kolme?
Ne bi li okončao sve ovo?
Tišinu, Šivon.
Samo tišinu.
Još jedan povučen čovek na Inišerinu, milina!
Tišina, onda.
Nije reč o Inišerinu, već o dosadnjakoviću
koji neće da pusti drugog čoveka na miru.
"Dosadnjaković". Svi ste hebeno dosadni!
Sa svojim žalopojkama oko ničega.
Svi ste hebeno dosadni!
Pobrinuću se da više ne priča sa tobom.
Uradi to.
Ili ću odseći sva četiri sledeći put, ne samo jedan.
Nisi ozbiljan.
To neće pomoći tvojoj hebenoj muzici.
Konačno se razumemo.
Mislim da si možda bolestan.
Ponekad se zabrinem da se samo razonodim
dok odlažem neizbežno.
Ti ne?
Ne.
Da, brineš.
Deklane!
Zdravo!
Treba ti prevoz?
Može. Hvala, momak!
Ti si onaj student iz Lisdovarna, zar ne?
Da. Ja sam Deklan. Zašto?
Rekli su mi u pošti da traže onog studenta Deklana, iz Lisdovarna.
Stigao je telegram za tebe. Od tvoje mame.
Mama nije više sa nama. -Ne od mame, izvini.
Nisam mislio mame. Tvoje tetke. Radi se o tvom tati.
Šta je sa tatom?
Kombi sa hlebom ga je udario.
Kombi sa hlebom? -Da.
Kažu bolje da požuriš kući kako ne bi umro sam.
Umro? -Ili da mu se pogorša, a on sam.
To je nemoguće! -Nije nemoguće.
Kombiji sa hlebom udaraju ljude sve vreme. -Znam!
Tako je mama umrla.
Ako je isti hebeni kombi sa hlebom, pobiću ih!
Hvala.
Šta si pričala sa onim mornarom?
Ne tiče te se.
Naravno da me se tiče. Ja sam zakon. -Hebeni davež.
Poruči svom cmizdravom bratu
da ću ga uskoro istresti iz gaća. -Bogati?
To mu možda i dobro dođe. Trgnuo bi se iz apatije.
Veoma si čudna žena.
Ne čudi što te niko ne voli.
Zdravo, gđo Mekormik.
Smrt će snaći Inišerin pre kraja meseca.
Smrt?
Možda čak i dve smrti.
To bi bilo tužno.
Molićemo se Gospodu
da ni ti, a ni sirota Šivon niste među njima.
To je lepo od vas.
Ne pokušavam da budem uljudna.
Pokušavam da budem precizna.
Hebem mu miša.
Šta je bilo?
Ništa.
Tata kaže da će te ubiti
zašto si se izlanuo za ono o trljanju.
Da me "ubije" ubije,
ili "prebije me" ubije?
"Prebije me" ubije, mislim.
Mada jeste jednom ubio čoveka.
Izvini što sam se izlanuo.
Jezik mi je bio brži od pameti.
Bio si smešan ako izumemo taj deo.
Zato i ne razumem onog debelog što te je gađao prstom.
Delovao je smireno kada si opleo po njemu. -Nije.
Jeste?
"To je najzanimljiviji što je Padrig ikada bio", rekao je.
"Mislim da mi je opet drag."
Možda je sve ovo da bi počeo da se zauzimaš za sebe.
Misliš? -I da budeš manje cmizdravi tunjavko.
Bio sam manje cmizdravi tunjavko, zapravo. -Jesi li?
Koliko juče, bio je jedan muzičar
sa kojim se Kolm združio. I šta sam uradio?
Oterao sam ga sa ostrva. -Kako?
Rekao sam da mu je tatu udario kombi sa hlebom,
i da će morati hitno kući da ne umre.
To je nešto najzlobnije što sam čuo.
Bilo je zlobno, ali...
biće on dobro kad stigne kući
i sazna da mu tatu nije udario kombi sa hlebom.
Mislio sam da si bolji od njih.
Kad ono, isti si kao oni. -I jesam bolji od njih.
Daj, Dominiče!
Možda nisam dobrica!
Možda sam ovo novi ja!
Da.
Možda sam ovo novi ja.
Zdravo. -Gospode Bože, Dominiče!
Hoćeš li prestati da se prišunjavaš ljudima?
Umalo mi srce nije stalo! -Nisam se prišunjao.
Prišao sam normalno. -Prvo ova avet, sad ti... Bože!
I ja je tako zovem, jer je avet.
Nas dvoje imamo dosta zajedničkog.
Zovemo starce avetima i to.
Baš je lepo, staro jezero, zar ne?
Drago mi je što sam te zatekao.
Želim da te pitam nešto.
Sad kad vidim koliko toga imamo zajedničkog,
dođe mi još više da te pitam.
Nemamo ništa zajedničko. -Ne trči pred rudu.
Hteo sam da te pitam...
Nešto kao...
Trebalo je bolje ovo da promislim.
Da, ono što sam hteo da te pitam je...
Verovatno ne bi nikad želela, ne znam,
da se zaljubiš u dečaka kao što sam ja?
Ne verujem, mili.
Nisam ni mislio.
Čak ni kasnije, kad budem tvojih godina?
Nisam ni mislio.
Ko pita, ne skita.
Da ne bude da sam kukavica.
E, pusti snovi.
Bolje da odem tamo i da radim šta god da je to što sam hteo da radim.
Hodao sam od Malou Tauna
Do Agadoa, Agadoa
Odneo sam mu glavu od zatvora do Agadoa
Hajde, Sami, i ti moraš da plešeš.
Kao irski kralj spava u Agadou
Kako si, debeli? Plešeš sa psom, vidim.
S kim bi drugo plesao? Siroti pas se ništa ne pita.
Ako si previše nepristojan da me pitaš da sednem,
uradiću to sam.
Šta kažeš na ovaj pozdrav?
Jesi li hebeno poludeo?
Jesam li hebeno poludeo?
Ne, nisam hebeno poludeo, zapravo.
Ne samo da nisam hebeno poludeo,
već imam deset prstiju da to i dokažem.
Koliko prstiju ti imaš da dokažeš da nisi hebeno poludeo?
Devet prstiju. -Devet prstiju su epitom ludila.
Dobro si čuo. Epitom!
Nema ništa od toga! Nisam došao zbog lizanja.
Došao sam za suprotno od lizanja. -A šta bi to bilo?
Zbog čega si došao?
Došao sam, eto, bez razloga.
Da razvalim vrata i tlačim te.
Učinio si to, možeš otići. -Nisam još gotov.
Završio sam sa vratima, preostaje tlačenje.
Baš nam je dobro išlo, Padriže.
Meni nije išlo dobro.
Bilo mi je grozno. -U redu, meni je dobro išlo.
Ne možeš da misliš samo na sebe. -Mogu.
Dvojica smo u ovome. -Nismo. -Za tango treba dvoje.
Neću da plešem tango. -Plesao si sa psom.
Kad smo već kod tanga, kako ide nova melodija?
Jutros sam je završio.
To je sjajno, Kolme!
Zato sam i plesao sa psom.
Obično ne plešem sa njim.
Nema ničeg lošeg u tome.
I ja bih plesao sa mojim magarcem da znam kako.
Valja li čemu? Tvoja melodija?
Kako se zove?
Razmišljao sam: "Banšiji Inišerina".
Ali nema banšija (duhova) u Inišerinu.
Znam, ali mi se dopada naziv.
Iniširin lepo zvuči.
Možda ima i banšija.
Samo ne mislim da više nagoveštavaju smrt vrišteći.
Samo zalegnu, zabavljaju i osmatraju.
Nagoveštavaju?
Ne izbija mi iz glave kako sviram na tvojoj sahrani.
Ali to ne bi bilo pošteno prema obojici.
Sjajno je što si završio melodiju.
To je više no sjajno. To je...
baš sjajno.
Hoćeš da se nađemo u pabu?
Da nazdravimo za tvoju melodiju.
Jedino ako želiš.
Otići ću prvi. Naručiću pića.
Zašto to ne uradiš?
Da odem prvi...
i naručim ih?
Učiniću to.
Bokte, ovo je dobro prošlo. Možda usput sretnem
onog tvog drugara studenta, Deklana.
Slagao sam ga da mu tata umire da bi nas
ostavio nas miru, ali sada nema potrebe.
Može da nam se pridruži.
Zašto sediš čak tamo kad sam ja ovde?
Hteo sam da zauzmem mesto.
Čekam drugara. -Zahebavaš me?
Tvog četvoroprstog drugara? Mora da me zahebavaš?
Ne zahebavam te.
Trebalo mu je samo malo grube ljubavi.
Šivon, može šeri? -Ne.
Šta to radiš? -Ja? -Da, ti.
Ništa. Pijem. -Ne čekaš? -Ne čekam.
Čeka Kolma Doertija. -Ne čekam.
Maločas mi je rekao da ga čeka. -Izdajice!
Pođi sa mnom kući. Treba da popričamo o nečemu.
Treba da popričamo o nečemu?
To zvuči... Ne bih da popričamo o nečemu.
Moraćeš, jer odlazim.
Odlaziš?
Kao odlaženje?
Kao...
ne ostaješ?
Da.
Ali šta je sa mnom? -Šta s tobom?
Nemam nijednog prijatelja. -Imaš Dominika. -Daj!
A i on me je otkačio.
Kakvo je to mesto kad te i seoska bena otkači.
Ko će da kuva?
To me prvo pitaš, ko će da kuva?
To nije bilo prvo pitanje.
"Ali šta je sa mnom?", to je bilo prvo pitanje.
Padriže.
Sada! Ne možeš sada da odeš!
Mogu sada da odem.
Ne mogu više da podnesem ovo ludilo!
Šta si mu to, dođavola, rekao? -Ama baš ništa.
Imao sam neku vrstu razgovora danas sa Dominikom.
Ideja je bila da probam sa novim stavom zauzimanja za sebe.
Bože!
Sve je bilo potaman dok nije odsekao sve prste.
Knjige nisu mogle da stanu.
Da li bi ih pričuvao?
Ne idi, Šivon. -Ti si sve što imam.
Osim očiglednog.
Vratićeš se brzo, zar ne?
Ne govori, "O, Padriže."
Kaži "da".
O, Dženi.
Nije mi do priče.
Nemoj da mu ubiješ psa. -Ne puni mi glavu stvarima
kojima tu nije mesto, hebena rospijo!
"Rospija!"
Zašto bih ti naudio?
Ti si jedina lepa stvar u vezi njega.
Kako život, Padriže? Dobro izgledaš.
Bilo je izuzetno, momci.
Ne trebaju mi tvoja izvinjenja, u redu?
Laknulo mi je. Nazovimo stvari izglađene,
i rastanimo se zauvek ovog puta.
Tvoji debeli prsti su mi ubili magare.
Tako da ništa nije izglađeno.
Nazvaćemo ovo početkom. -Šališ se? -Ne.
Ne šalim se. Zato, sutra, u nedelju,
Božji dan, oko dva popodne,
otići ću do tvoje kuće i zapaliću je.
Nadam se sa tobom unutra.
Ali neću proveravati.
Ostavi samo psa ispred.
Nemam ništa protiv te bene.
Ili možeš da učiniš sve što je u tvojoj moći da me sprečiš.
Nosimo ovo sve do groba.
Jedan od nas, tačnije.
Nas dvojica imamo neraščišćene račune, baksuze.
Je l' ono moje govno opet kod tebe?
Ostavi ga, Padare. Uginuo mu je magarac. -Je li?
Ono minijaturno stvorenje?
Čuj, čuj. Reći ću vam ovo..
U dva sata.
Ubio sam minijaturnog magarca.
Nisam namerno...
ali mi je krivo zbog toga.
Misliš da Boga zabole za minijaturne magarce, Kolme?
Bojim se da ne.
I bojim se da je tada sve pošlo naopako.
Je li to sve?
Šta još? -Ne zaboravljaš li nešto?
Ne, mislim da sam sve izneo.
Zar nije greh udariti policajca?
Ako je udaranje policajca greh,
bolje da dignemo ruke i odemo kući.
Samopovređivanje je greh.
Jedan od najvećih. -Nije valjda?
Samopovređivanje, tu me imate.
Pomnoženo sa pet.
Ima li očajanja?
Vraća se pomalo.
Ali nećeš ništa da uradiš povodom toga?
Neću ništa da uradim povodom toga, ne.
Dragi Padriže,
Bezbedno sam ušuškana na kopnu, i ovde je predivno.
Reka protiče pokraj mog prozora dok ovo pišem,
a ljudi deluju manje ogorčeni i nestabilni.
Ne znam zašto, ali mislim da je zato što su većinom iz Španije.
Ponajviše sam želela da ti kažem da ima krevet viška.
I dok je kraj rata na pomolu, mislim da će biti posla ovde za tebe.
Nema ništa više za tebe u Inišerinu.
Ništa sem sivila, razmirica,
samoće i pakosti,
i sporog čekanja smrti.
A to možeš i svugde.
Zato dođi, Padriže. Idi odatle.
Dominik može da se brine o Dženi i ostalim životinjama.
Neka se zajedno usele u kuću.
Zato dođi, molim te.
Dok ne bude prekasno.
Draga Šivon.
Jasno, ne znam šta "ušuškana" znači,
ali hvala ti na ponudi za besplatan smeštaj i šta sve ne.
Ali neću je prihvatiti, nažalost.
Kao što rekoh, moj život je na Inišerinu.
Moji prijatelji, moje životinje.
I dok sada pišem, mala Dženi me gleda i kaže:
Ne idi, Padriže, molim te. Nedostajaćeš nam.
Potrljala me nosom, blesa mala.
Beži, Dženi!
U ostalim vestima,
u tužnijim vestima,
Neću moći Dominika da zamolim za bilo šta, bojim se.
Jer su ga jutros našli u jezeru.
Verovatno se okliznuo i upao.
Tako da ne bi imao ko da se brine o životinjama.
Drugih vesti nema.
Osim da te volim, Šivon.
I fališ mi.
Nadam se da ćemo se jednog dana videti opet.
Ako se ikada vratiš kući.
Vrati se, Šivon.
Tvoj iskreni, tvoj voljeni brat...
Padrig Sulevan.
Pretpostavljam da smo sada kvit.
Da si ostao u kući, e onda bi bili kvit.
Ali nisi, jelte, pa nismo.
Žao mi je zbog magarca.
Najiskrenije.
Jebe mi se.
Nisam danima čuo nikakve pucnje sa kopna.
Mislim da se bliži ratu.
Siguran sam da će uskoro da nastave.
Preko nekih stvari je teško preći.
Mislim da je to dobra stvar.
Padriže.
Hvala ti što si pazio na mog psa.
U svako doba.
Prevod: Admir Destani (Dartanjan)
BANŠIJI INIŠERINA (DUHOVI OSTRVA)