PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
ROK 2013
To je tak dobré.
Jak to můžeš jíst? Nepálí to?
Pálí. Proto je to dobré.
- Chceš? - Ne.
Zadrž.
Páni, kapsaicin.
To není pro lidi.
To mě pěkně prožene.
Zvykneš si.
Ostré jídlo pomáhá na stres.
Na to si nechci zvykat.
Radši to nebudu jíst. Nechápu, že to někomu chutná.
Zapomeň na to.
Tuhle rozkoš nikdy nepoznáš.
Podívej se,
kolik dušených drobů mi dala.
- Ví, že je miluju. - Jsi štamgast.
- Už to začíná. - Dobře.
- Poslední díl? - Jo.
- To jsem já, Hä-ram. - To dítě hraje dobře.
Chodím do školky...
ĎÁBELSKÉ KUŘECÍ PAŘÁTKY
Pojď si dát kuřecí pařátky.
To jsi neměla kupovat.
Z toho bude mít průjem.
Kuřecí pařátky.
Jsou opravdu ostré, že?
Ano. Jsou výborné.
Nebude to pro tebe moc ostré?
Ano, bude. Umře, jestli to sní.
Zkusím to.
Hej!
Je to hodně pálivé?
To je,
ale dá se to.
Neuvolní ti to stres?
Ano.
Je to dobré.
Podíváme se na zprávy?
Zapnu televizi.
Min-džong! Koupil jsem opravdu ostré kuřecí pařátky.
- Vážně? - Ano.
Prodávají je vedle nemocnice.
Prý jsou nejlepší.
Asi sis oblíbil ostrá jídla.
Vypadá to dobře.
Je to pálivé?
Moc?
Je to ostré a dobré.
- Opravdu? - Ano.
Chutná?
Není to ostré.
Myslím, že je to v pohodě.
Celý život jsem věřila,
že nic okolo mě se nemůže změnit.
Máte tam něco navíc.
- Děkuji. - Děkuji.
- Přijďte zase. - Ano.
TTEOKBOKKI OD PEPRNÉ TETY
AUTOMATY S HRAČKAMI
- Raz, dva, tři. - Raz, dva, tři.
Řekla jsem, abys nekouřil.
Ale i když jsem byla zapomenuta,
svět se točil pořád dál
a měnila se spousta věcí.
12. DÍL DNY, KDY JSEM BYLA ZAPOMENUTA
Ta-dá. A kam dáme tohle?
Hej.
Kam jdeš, So-u?
Proč jsi to přinesla?
Skvěle.
Chceš to tam dát?
Ale So-u, kdo je to?
Čcha Ju-ri.
So-u.
- Kdo? - Čcha Ju-ri.
Čcha Ju-ri?
So-u, kdo je to?
Hezká teta.
Cože?
Co to říkáš?
So-u...
zná tvoje jméno.
To není možné.
Jak by ho mohla znát?
Ani náhodou.
Jasně řekla Čcha Ju-ri.
To není možné.
Co se stalo?
So-u nalepila tu samolepku.
Řekla,
že je to Čcha Ju-ri.
Jsi šikovná.
Líbí se ti to?
- Líbí. - Čcha Ju-ri.
Proč?
- Musíme jít. - Kam?
Myslím, že táta dnes domů nepřijde.
Nejdříve si dáme dort.
Vstávej.
Ju-ri, co se stalo?
Co se děje?
So-u mě viděla.
Proto...
Přišla jste ji vyzvednout?
Můžete si ji vzít.
Prosím?
So-u, ty nevíš, kdo jsem, že ne?
Vím.
Víš?
Kdo jsem?
Nevím.
Musela slyšet Hjon-džong, jak mi říká jménem.
Omlouvám se.
Neměla mě oslovovat před Min-džong.
Co budeme dělat?
Kang-hwa, musíš...
Proč to děláš?
Hned s tím přestaň.
Musíš se vídat
se So-u jako její máma.
Řeknu to Min-džong.
Ne.
Proč ne?
Nedělej to.
Chceš se tedy dál trápit...
a nechat Min-džong v nevědomosti?
Myslíš, že je to správné?
Je mi to líto.
Opravdu je mi to líto.
Ale...
Ne. Nemůžeš jí to říct.
Proč ne? Jaký máš důvod, Ju-ri?
Ju-ri.
Ty...
Vzdala ses všeho, abys zachránila So-u.
Ne?
Zachraňte mé děťátko.
Pomoc.
Proč jste mi to udělal?
Co teď mám dělat?
Co se ode mě očekává?
My dva společně...
jsme zachránili So-u.
Jsi So-unina máma. Proč se schováváš?
Já nemůžu.
I když mě trápí samota či smutek,
vezmu si 50 000 wonů.
Padesát tisíc wonů.
V celeru je pokladna...
Teda celer v pokladně.
Ahoj, Hjon-džong.
Co se děje?
Prohrála jsi.
Fakt.
Moje Hjon-džong prohrála.
Kdybys vyhrála, tvářila by ses jinak.
Měla bys hlavu vztyčenu.
„Já jsem Hjon-džong. Jak se opovažujete?“
Co se stalo?
Ale přišla jsem na to,
že ho opravdu miluji.
Hjon-džong.
- Fuj, to jsem se lekla! - Bože.
Ksakru!
To moje krása tě tak vyděsila?
Seber se.
Jednou vyhraješ, jindy ne. To se stává.
Já že jsem prohrála?
Ne. Zřejmě jsi je všechny zabila.
Dobrá práce. Postarám se o odškodné.
Bravo!
Dobrý den.
Co to...
Počkat. Hej.
Hej.
Vy.
Hej!
Kdo jste?
Přišel jsem si pro vaši dceru.
Kuk-bongu!
Nebuďme tak krutí!
Paní Mi-dongová.
Kdo je to?
Co to říká o So-u?
Odpočiňte si trošku, paní Mi-dongová.
Já se o ně postarám.
A kdy?
Až všichni exorcisté z celé země zaplaví toto místo?
O čem to mluví?
Paní Mi-dongová.
Seberte se.
To není vaše přítelkyně, ale práce.
Na shledanou s vaší dcerou,
Čcha Ju-ri.
Co to má znamenat?
Přišel, aby si odvedl So-u?
Co by tady exorcisté dělali?
Paní Mi-dongová.
Vaše dcera pořád vídá duchy.
Ano.
Vyhnala jsem všechny místní duchy,
ale pořád je vídá.
Jak je to možné, když už okolo nejsou?
No... To...
Nevím.
Pokud je ale bude vídat dál,
bude vést stejný život jako já.
Ne. Ani náhodou.
No...
Možná proto, že pořád má energii místního ducha.
Za pár dní se to změní.
Dokud budu tady, budu všechny duchy od ní držet dál.
Pořád se nechcete vrátit na své místo?
Ne.
Nechci.
Proč?
Všichni ostatní by pro to udělali cokoli.
Pořád máte šanci zůstat naživu.
Víte, co má So-u ze všeho nejradši?
Co?
Svou mámu.
Víte,
kdy má So-u nejkrásnější úsměv?
Když běží ke své mámě.
Je to tak krásné.
Tohle je tvoje oblíbená princezna.
Máma.
Máma?
Máš ráda svou mámu?
Mámu mám nejraději.
So-u.
Mami!
So-u, dobré?
- Neutíkej. - Mami.
Víš, že nemáš běhat. Nestalo se ti nic?
So-u svou mámu moc miluje.
Nemůže bez ní žít.
Nemůžu jí to vzít.
Bože můj.
Jdu. Zmizím.
So-u bude v pořádku, že?
Nebude muset vídat duchy.
To nevím jistě.
Půjdu nahoru a budu prosit.
Nemusím se reinkarnovat.
Podvolím se.
Stejně jsem byla mrtvá.
Nemám čeho litovat.
Jen ti, kteří se nemohou něčeho vzdát, litují.
Už jsem se všeho vzdala.
Ničeho nelituji a nic mě tu nedrží.
Fajn.
Chápu.
Pro své dítě by máma obětovala i svůj život.
Nic vás nemůže zastavit.
Zůstaňte u dcery a chraňte ji
až do 49. dne.
Ten exorcista se vrátí.
Přinutí vaši dceru žít tak, jak žiju já.
To se v žádném případě nestane.
Ochráním svou dceru sama.
Dobře. No...
Jak to, že to na mě fungovalo?
Jsem teď člověk.
Cože?
No...
Vy ale nejste
úplný člověk.
Nejste ani jedno, ani druhé.
Pokud to uděláte,
proč jste ji vůbec posílali?
- Kde je Ju-ri? - Asi u sebe.
- Zajdu pro ni. - Ne.
Já tam zajdu.
Ten exorcista?
Ať se ani neodváží zahrávat si s mou dcerou.
Holčičko moje.
Mami.
Pojď se nasnídat.
Dobře.
Ju-ri, ochutnej i tohle.
Brambory máš ráda.
Omelety má radši.
Ale brambory má taky ráda.
Dřív jsem kupoval hodně brambor.
Opravdu? To dělal?
Mám ráda obojí.
Brambory i omeletu.
Sní to, co bude chtít.
Uklidněte se a jezte.
Netlačte na ni, nebo se nenají.
Mami, to od tebe není fér
s tou polévkou.
Táta a já máme dost.
Určitě to všechno sněz.
Dobře.
- Tak do toho. - Dobrou chuť.
Moment.
- Ne. - Řeknu to znovu.
- Nemůžeš. - Znovu.
- Tak znovu. - Dobře. Fajn.
- Takže tobě... - Mně?
- ...je 38 let. - Správně.
- Je mi 38. - A tobě 44.
Páni, to je hodně.
- Hej! - O čem to mluvíš?
Tomu nevěřím.
S mladými bysme neměly vyrážet na tah.
Je mladá a krásná.
Je krásná, a navíc i mladá.
Vážně tě nenávidím.
Prostě nenávidím krásné dívky.
Prostě vám budu tykat.
- Jak chceš. - Hjon-džong.
- To-jon. - Min-džong.
To je pěkné. Mám kamarádky.
Ostatní nepočítá.
Poprvé se s někým kamarádí?
- Ano, máš pravdu. - Co jsi říkala?
Byla jako dobrovolný vyděděnec.
- Promiňte. - Dobrý večer.
Jste skvělá parta. Můžu vás vyfotit?
- Ne. - Ano!
- Udělejme to. - Jedna, dvě a tři.
Bude to vypadat super.
Podívám se.
Tak která je nejkrásnější?
Ukaž.
Nic tam není.
Je to divné.
- Nic tady není. - Co je to?
Co to je?
So-u mě viděla.
Proto...
Na co se dívala?
Odcházíš?
Ano.
Sblížily jsme se, že?
Myslím, že ano.
Jsi ráda?
Ano.
S nimi se hodně nasměju.
- Ahoj později. - Kang-hwa.
Možná bude dneska pršet.
Mám deštník.
Potřebuješ větší, abys nezmokl.
Aha.
Máš pravdu.
Nedívej se na mě tak.
Řekla jsem, že přestanu brát ohled.
Tohle tím myslelas?
Ne. Jen si budu dělat, co budu chtít.
A ty bys měl také.
To já jsem se vůbec nestaral.
Uvidíme se.
Min-džong.
Ano?
Najmeme...
novou chůvu.
Ať mi ten zatracený exorcista jde radši z cesty.
Dobrá.
So-u.
Co tady v tuto hodinu děláš?
Byla jsem na procházce.
Tak co kdybych se k vám přidala?
Dobře. Tak pojď.
Jdeme, So-u.
So-u, dnes jsi ještě krásnější.
Myslím, že všechny děti nemáš ráda.
Cože?
Staráš se jen o So-u.
No, víš...
Mám ráda spoustu dětí.
So-u je prostě kouzelná.
Není to tím, že chceš být máma?
Cože? Máma?
Proč jsi tak překvapená?
Pokud máš ráda děti jejího věku,
asi se chceš vdát.
Ach, aha.
Ještě nejsi vdaná.
To-jon.
So-u, to je v pořádku.
Neboj se, nic se neděje.
Jsi v pořádku?
Je to divné,
ale dřív psi na So-u štěkali.
Přestaň. So-u se bojí.
Jdi pryč!
Ticho! Bože můj.
Přestaň!
Ale změnilo se to.
Možná proto, že vyrostla?
Uvědomila jsem si něco úžasného, tati.
Něco úžasného? Co?
Popo je geniální pes.
- Co tak najednou? - Mysli.
Štěká na všechny kromě nás.
I na pošťáka, který chodí každý den.
Ale na Ju-ri nezaštěkal ani jednou.
Máš pravdu.
Popa jsme si pořídili,
až když jsme ztratili Ju-ri. Nikdy předtím ji neviděl.
No jasně.
Ví, že patří k nám.
Není geniální? Nedáme to do televize?
- Zavolej tam. - Dobře.
To je neuvěřitelné.
Zlato.
Ohledně Ju-ri.
Neměla by někdy vidět So-u?
Žádný strach. Už So-u viděla.
Viděla ji? A kdy?
Kang-hwa jí to dovolil?
To rád slyším.
Ne.
Copak to není dobré?
Musela zoufale toužit vidět So-u.
Teď, když je Ju-ri zpět,
nevezmeme si So-u k nám?
O čem to mluvíš?
Ona není věc. Proč bychom ji brali zpět?
No, táta a já ji taky chceme vidět.
Ani náhodou.
Nemůžu šestiletému dítěti říct,
že Ju-ri je její pravá máma. To je sobecké.
Sobectví je lidem vlastní.
Víš, že mi So-u taky chybí.
Půjdu rychle a předeženu tě.
Vyhraju. Já budu vítěz.
Jsem první.
- Hjon-džong. - Přidám...
- Hjon-džong. - Hjon-džong.
- Ahoj, So-u. - Dřív jsi bývala taková.
Jako bys nikdy dřív kamarádku nepozdravila.
Zní to vážně divně.
Co jsem udělala?
Hjon-džong. Vůbec to není divné.
Hjon-džong, půjdeme.
- Dobře. Jdeme. - Dobře.
- Jdeme. - Ano.
Ale stejně to znělo divně.
Dobrá.
- To je tvoje vina. - Co jsem udělala?
Už chápu, jak se cítí toulavá kočka,
která dostala na frak.
- Hej. - Proč se po mně vozíš?
Nevím. Prostě pojďme.
Je to fakt divné.
Jak to Ju-ri věděla?
Nevím.
Řekla, že to prostě cítila.
Cítila? Jak? Je snad detektiv?
Co mohla cítit? Ani doktor by to na první pohled nepoznal.
Přesně.
Určitě něco skrývá.
Všechno je to tak divné.
Věděls hned od začátku, že je divná.
Už to, že chtěla, abys 49 dnů nic neříkal.
A taky to, že věděla o Min-džong.
Nevzdychej.
Přestaň vzdychat.
Kvůli tomu vzdychání jsem nezamhouřil oka.
Proč?
Jde o Hjon-džong? Řekla něco?
Hej.
Hjon-džong nic neřekla.
Ale...
- prostě myslím... - Co?
Asi zblbla.
Musí žít.
To je pravda.
Když může žít, musí.
Musí žít. Zachráním ji.
Bože, tolik se milují.
Ona se nechce rozvést.
Úplně blbnu.
Proč jsem to udělala?
Ale nevěděla jsem,
že se to stane.
Ne. Ale stejně musí žít.
Přinutím je k rozvodu.
No ale...
co s tím dítětem?
Jasně. To je ono.
Přeskočilo jí.
Copak nic neřekla?
Vypadá, že něco ví.
Ale od určité chvíle o Ju-ri nemluví.
Jen vzdychá.
Bože můj.
Honí tě někdo?
- Proč tak utíkáš? - Cože?
- To jste byli vy? - Co se děje?
Vyděsili jste mě.
Její jméno? Zbláznil ses?
Proč bych jí před So-u říkala jménem?
Máš pravdu.
Věděl jsem, žes to neudělala.
- Proč? - No, jde o to,
že So-u zná Ju-riino jméno. Řekla Čcha Ju-ri.
Není to divné?
Určitě něco skrývá.
Všechno je tak divné.
Co je divného?
Nejdřív jsem si myslel,
že to o mně a Min-džong nějak zjistila.
Ale pak jsem si uvědomil,
že ji naše setkání nepřekvapilo.
Prostě jen vypadala,
jako bych ji chytil při činu.
Nevím. Je to všechno divné.
Ty něco víš.
Jsem si tím jistý.
Určitě.
Říkám ti, ona něco ví.
Takhle vypadá, když něco ví...
Hjon-džong.
Hjon-džong, co se děje?
Proč pláčeš?
Hjon-džong.
Nevím.
Co mám dělat?
Nevím, co mám dělat.
Co se děje?
Co je?
Dobře. Fajn. Neplač.
Přestaň brečet.
ADVOKÁTNÍ KANCELÁŘ
ADVOKÁTNÍ KANCELÁŘ JW ROZVODOVÝ PRÁVNÍK
Co to má být?
To je teleskopický obušek.
Když švihneš zápěstím,
roztáhne se.
Tohle je alarm. Zvoní, když za tohle zatáhneš.
Pokud se někdo pokusí unést So-u,
vytáhni tenhle kolíček
a nastříkej mu to do očí, ano?
Někdo chce So-u unést?
No, kdyby náhodou.
Dnes existuje mnoho únosců.
Nosívají černé oblečení.
A unášejí děti v So-unině věku. Pořád to nos u sebe.
Dobře.
Tak fajn.
Všechny kroužky už skončily.
Jsi nejlepší.
So-u, líbily se ti kroužky?
Ano.
To ráda slyším.
Ty víš, kdo jsem, že?
Celou tu dobu jsi mě viděla, že?
Ano.
Neměla jsem o tom tušení.
Jsem s tebou od začátku.
Musela ses bát.
Promiň.
Kang-hwa?
Co tady děláš?
Šel jsem okolo.
Zvedni hlavu a narovnej se.
Neudělal jsi nic špatného.
Prostě buď chlap.
Jsem úplně v háji.
Nevím, co mám dělat, otče.
Prostě žij dál tak,
jak jsi byl zvyklý.
Žijeme svůj život.
Když tě vidíme takto,
cítíme se špatně, že se Ju-ri vrátila.
Takže...
dělej jako by nic,
dobře?
K So-u...
Děkuji, že ji vychováváš tak, že je tak sladká.
Jsem vděčný i tvé ženě.
Ju-ri.
Ano?
Proč nepřestaneš
pracovat jako jejich chůva?
Mami.
So-u
je tak krásná jako ty, ne?
I po 30 letech,
co tě mám,
tě pořád zbožňuji.
Neumím si představit, jak moc miluješ
děťátko, které sis ani nepochovala.
Ale takhle to dál nejde.
Nemůžeš tu nevinnou ženu
dál vodit za nos.
Prostě řekni Kang-hwaově ženě pravdu
a požádej ji, abys mohla So-u občas vídat.
To nemůžu udělat, mami.
Proč ne?
Proč musí být moje holčička taková?
Promiň.
Tobě taky musí tvoje vnučka chybět.
Omlouvám se.
Není za co.
Mnohem víc jsi mi chyběla ty.
To, že jste tady, nezabrání Kuk-bongovi,
aby si vás vzal.
Vraťte se do svých uren.
Bojím se
vrátit zpátky.
Kdo by tušil, že se tohle stane?
Kde je vlastně Hje-džin?
Protože se zabila,
asi půjde nahoru jako první.
Určitě se někde schovává.
Bože.
FIREMNÍ POLITIKA ZAPŘÍČINILA SMRT NADĚJNÉ MLADÉ DÍVKY
Mami.
Víte,
čeho v životě nejvíc lituju?
Že jsem si vzala život.
Proč jste se zabila?
Šikanovali mě.
V práci mě šikanovali.
- Mohla jste dát výpověď. - Já vím.
Teď už to vím.
Tehdy jsem na to ani nepomyslela.
Už od dětství jsem snila o tom,
že budu editorka v módním časopise.
Dřela jsem jak mezek,
abych se do té firmy dostala.
Pokračujte v práci.
Páni, to je ohromující.
Máte druhou?
Můžu se podívat?
Ale realita byla úplně jiná, než jsem snila.
Kolegové byli zlí.
Dobrý den.
Promiňte. Moc se omlouvám.
Moje chyba.
Nemohla jsem to vydržet.
Byla jsem na dně a zdálo se, že nezapadám.
Stala jsem se vyděděncem.
Nakonec...
Ale ihned poté,
co jsem to udělala, jsem toho litovala.
Mami, omlouvám se.
O tomhle
jsem vůbec nesnila.
Máma, táta, přátelé...
I ti byli součástí mého života.
Myslela jsem, že mám jen ten sen.
Proč lidé vždycky litují, až když je pozdě?
Copak jsme idioti?
Kdybychom dělali jen to, čeho nelitujeme,
byli bychom bohové.
To jsem já. Pokud máš dneska práci,
můžu So-u pohlídat celý den.
Mohla bych So-u vzít sem
místo na hřiště?
Ne, není třeba.
ČCHO KANG-HWA
So-u.
Něco se neočekávaně stalo.
Můžeš ji na chvíli pohlídat?
Vlastně trošku déle.
Není to problém?
Samozřejmě, že ne.
So-u, přijdu později.
Dobře se bav.
Ahoj, So-u.
Srdíčko.
Moje malá holčičko.
Pojď sem, zlatíčko.
Co se děje?
Co tady So-u dělá?
- Kang-hwa nás poprosil o hlídání. - Vážně?
- Ano. - Opravdu?
Proč jste mě nevzbudily?
Chvíli tady pobude.
Je jen tvoje.
Opravdu? Je jen moje?
So-u, chceš jablíčko?
Tumáš. Hodná holčička.
Pořádně to pokousej.
Chutná ti to?
So-u, my už jsme se potkali, že?
Pamatuješ si to, že?
- Dej jí mandarinky. - Dobře.
Tady máš. Ty je nechceš?
Tak je mám sníst sama?
- Jsi tak roztomilá. - Ty nemáš ráda mandarinky?
Chceš ještě jablíčko?
- Vezmi si ještě. - Ano.
Chceš to dojíst?
Asi nemáš ráda mandarinky.
Nechceš mandarinky? Teta je všechny sní.
Nemůžeš jí dávat takový kus.
Sním to.
Tady jsou dva grapefruitové džusy.
Děkuji.
Udělals hezkou věc.
Když je Ju-ri zpátky, může So-u vídat i paní Čonová.
Tolik po So-u toužila.
Řekl jsem, že jdeme s dětmi ven.
Řekni to Hjon-džong.
O, K. Dobře.
Ď.
„Ď“? To je nadávka?
Proč by to měla být nadávka?
Co to znamená?
Ano, je to nadávka.
Co je to?
Nepodvádím svou ženu, ale i tak jí lžu. Bože.
Když vezmeš Min-džong a Ju-ri samostatně,
není na tom morálně nic špatného.
Nepodvádíš nikoho.
Když se nad tím zamyslíš, obě jsou tvoje ženy.
Ale přesto to tak vypadá.
- Cože? - Jako bys ji podváděl.
Bože.
Co to děláš?
Nemůžu dostat grapefruit ven.
Ach.
Jak ses vůbec dostal na medicínu?
Osvěžující.
Jsi inteligentní.
- A vypadáš jako podvodník. - Bože, no tak.
- Na shledanou. - Na shledanou.
Jsi tak nadšený. Máš radost?
Byla jsi v zelenině?
Ano. Co tady dělá Ha-džun?
Cože? No...
Celý den se mě drží jako klíště.
So-u je doma?
Prosím?
No, ano.
So-u, sem.
Proč sis nezabalil oběd?
Najíte se venku?
Jo, neboj.
Kun-sang dělá oběd i pro nás.
So-u, určitě se těšíš, že strávíš den s Ha-džunem.
Příště půjdeme všichni společně.
Cože?
S Ha-džunovou rodinou, nás šest.
Jistě, to uděláme.
JU-RI
Ahoj, Ju-ri.
Tatínek je tady, So-u.
Ahoj, So-u. Bavila ses?
Mohla zůstat déle.
Ne, to je dobré.
Min-džong určitě čeká.
Co tvoji rodiče?
Byli šťastní. Moc šťastní.
To je dobře.
Opravdu dobře.
So-u, půjdeme domů.
Dobře. Nikde se nezastavujte.
Rovnou domů.
Celou dobu drž So-u za ruku a dávej pozor.
Dobře?
Jistě, samozřejmě.
Je zima. Jdi dovnitř.
- Dobře. - Jdeme, So-u.
Kang-hwa.
Děkuji.
Kde jsi?
MIN-DŽONG
So-u.
Kdo jste?
Ptám se, kdo jste?
Jsem Ju-rin přítel.
Cože?
Probudila ses na hřbitově?
Pamatuji si, že jsem zemřela.
Ale vzbudila jsem se v přítomnosti.
Podle ní jsem milá. Není to divné?
To Ju-ri řekla? Jak to ví?
To ví jen ten, kdo ji zná.
Ale myslím, že Ju-ri zná Min-džong už dlouho.
Nebo se pletu?
Nevíte, kdo je Čcha Ju-ri?
Sleduje vás i vaše dítě.
Je to duch.
- Cože? - Celých
pět let.
Nahání to hrůzu, že?
Duch?
Ju-ri byla pět let
duch?
A sledovala Kang-hwaa?
Ano.
Zbláznila ses?
Proč jsi mi to neřekla dřív?
Zjistila jsem to nedávno.
Bože můj.
Jestli to Kang-hwa zjistí,
jak se s tím vypořádá?
Co se stalo?
Co se děje, Kang-hwa?
Stalo se něco?
Ty jsi...
celou dobu byla vedle mě...
Ty...
jsi všechno viděla?
Jak...
jsi to mohla vydržet?
Co kdybych ji měl rád?
Co dál? Co mám dělat dál?
Chodit s ní?
Vzít si ji?
Ahoj.
Co se děje? Proč jsi dnes tak nastrojený?
Chceš si zatančit?
- Dobře. - Tak jo.
- Chceš létat? - Ano!
Jedna, dvě, tři.
Ještě jednou. Jedna, dvě, tři.
Jedna, dvě, tři.
Jak jsi to mohla vydržet?
Všechno jsi to...
viděla?
ROK 2015
Běž si dát sprchu a oholit se.
Sice je víkend, ale vypadáš hrozně.
Pastu máš vymačkávat odspodu!
Vysuš si vlasy v koupelně.
Jinak budou vlasy všude.
Zase sis zapomněl deštník.
I když jste pryč,
svět se točit nepřestane.
Čas, který jsme spolu strávili,
mě beznadějně změnil.
Překlad titulků: Kamila Králíková