EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
ÅR 2016
Ja?
Dr Gye. Det här är från HR-avdelningen.
-HR-avdelningen? -Har du ansökt om något?
Nej.
Från HR-avdelningen...
2016 DONGSUNGS UNIVERSITETSSJUKHUS RESULTAT OM ANSTÄLLDAS SOMMARSTUGOR
UTVALDA SÖKANDE GYE GEUN-SANG, CHO GANG-HWA,
GO HYEON-JEONG, CHA YU-RI
Ett liv kommer in djupt i våra liv, för att sedan lämna oss,
skrattandes åt den tid vi spenderat ihop.
Det kallas avsked.
SKRIV ETT INLÄGG
MIN VÄN
MIN VÄN. MITT SINNES LUGNA PLATS MIN CHA YU-RI, YU-RI, JAG SAKNAR DIG.
I detta ögonblick av avsked
kommer någon mötas av sorgen som väller in,
när hon står inför verkligheten.
Vissa kanske blundar för sorgen
för att skydda sig själva
och för att överleva det outhärdliga avskedet.
Men att blunda för sanningen,
låta tiden gå,
eller alla andra saker du försöker
kan inte hjälpa dig komma över sorgen.
AVSNITT 8: MÄNNISKOR SOM INTE KAN TA FARVÄL
Hej chefen.
Får jag hålla i paraplyet?
Nej, det får du inte.
Du åker snålskjuts.
Du kan inte ta ledningen. Håller du inte med?
Du har rätt.
Nu går vi.
Då kan jag få lite mer paraply...
Ser du inte att jag är genomvåt?
Jösses, mitt hår är blött också.
Jösses.
Gang-hwa.
Hej näsblod.
Kul att se dig här.
Jag måste gå.
Kan vi dela paraply?
Tack.
-Vänta. -Du skrämde mig!
-Vad gör du? -Vi delar.
-Låt mig gå med dig. -Jösses.
Jösses.
Vänta damen. Jag menar, kvinnan.
Jag kom hela vägen därifrån och hit.
Nu är jag tillbaka på ruta ett.
Och? Bad jag dig att gå med mig?
Ta hand om dig själv från och med nu.
Nå, jag...
Vad?
Näsblod!
Du borde städa ditt hem!
"Du borde städa ditt hem!"
Förresten, varför var du med henne?
Nå...
Du gillar inte att prata med grannarna.
Men du skrattade med henne.
Skrattade jag?
Jag förstår. Varför skrattade jag?
Hon är lite udda.
Seo-woo.
Var inte så oförskämd.
Du måste vara försiktig.
Hördudu!
Herregud.
Vad gör du?
Är Seo-woo
så värdefull för dig?
Visst. Hon är bedårande,
och gullig.
Det gör inget.
Det lät värre än det var. Jag är hårdhudad.
Det gjorde inte särskilt ont.
Du blev värre skadad.
Det måste göra ont.
Hon säger att jag är snäll. Är inte det konstigt?
Va?
Jo.
Du är snäll.
Du menar inte det.
Varför tror du det?
Jag antar att hon märkte
att du är snäll.
Då får hon hjälpa oss med hämtningen.
Okej.
Är du galen?
Sa du det?
Hon kommer följa Seo-woo hem. Vad ska du göra?
Arbeta i Sri Lanka?
Asien duger inte.
Åk hela vägen till Sydafrika.
Har vårt sjukhus tjänster i Sydafrika?
Skämtar du?
Ser det så ut?
Nej.
Du borde ha sagt nej till Yu-ri.
Men hon vill göra det.
Hur kan jag säga nej när hon vill vara med Seo-woo?
Det är så frustrerande.
Hyeon-jeong, ring efter Yu-ri.
Vi måste diskutera vad som pågår.
Hon sa åt oss att inte göra någonting, men hon rör om i grytan.
Ring henne.
-Hon kommer inte. -Varför inte?
Du har rätt. Det är för att jag är här.
-Hon undviker mig. -Varför?
Det var oplanerat att möta mig. Hon åkte fast av misstag.
-Varför? -För att han har Min-jeong.
Yu-ri måste ha trott att det var fel av henne att dyka upp.
Hon sökte inte upp mig. Hon sprang på mig av misstag.
Just det.
Yu-ri sa till Min-jeong
-att hon är snäll. -Sa Yu-ri det?
Hur skulle hon veta det?
Det kan man inte veta om man inte står nära henne.
Hördu.
Vad?
Har du någonsin berättat för Yu-ri om Min-jeong?
Självklart inte!
Hon visste det hela tiden.
Hon visste att jag gifte mig och att Min-jeong gick på min skola.
Va?
Jag antar att hon kan ha listat ut det.
Men det känns som att Yu-ri har känt Min-jeong länge.
Är det bara jag?
Hon döljer
definitivt något.
Jag tänker inte förstöra nåt.
Minns du något?
Minns du hur du började leva igen?
Nej, det gör jag inte.
Men jag tror
att det finns något jag måste göra.
Något du måste göra? Vad?
Det är...
-Jag vet. -Gör du?
Självklart. Det är uppenbart för dig också.
Men hon bad mig vänta.
Jag vill berätta för Min-jeong och ta Yu-ri till sin mamma eller något.
Men
det är bara jag.
Just nu,
ska jag vänta på henne.
Jag håller med.
Det är Cha Yu-ri vi pratar om.
Vanligtvis kan hon aldrig hålla en hemlighet.
Det måste finnas en anledning till hennes beteende.
Det finns en anledning.
Jösses, varför ger de mig inte ett svar?
Jag vet att Yu-ri skällde ut dem,
men det kan inte vara därför hon lever igen.
Hon var inte det första spöket som skällde ut gudarna.
Det måste finnas något.
Hördu, Gang-hwa.
Är allt okej med Min-jeong?
-Självklart inte. -Varför inte? Vill hon skiljas?
Var kom det ifrån?
Har Geun-sang fått dig att tappa vettet?
Varför är du så dramatisk?
-Nej? -Nej.
Sedan Yu-ri kom tillbaka
har jag mått dåligt och det är svårt att se Min-jeong
i ögonen.
Jag förstår.
Hursomhelst, Hyeon-jeong.
Ja?
Seo-woo
genomgick en psykologisk analys för att förskolan föreslog det.
Jo,
språk, kognitiva förmågor och utveckling...
Alla de var
underutvecklade.
Hyeon-jeong, vad ska jag göra?
Ja,
det är inte oväntat.
Är hon ovanligt långsam?
Vad sa Min-jeong?
Jag sa åt henne att inte oroa sig.
-För det kanske inte betyder något. -Va? Hördu, Gang-hwa.
Du är otrolig.
Vad?
Detta är inget du borde prata med mig om.
Hur ska Min-jeong inte oroa sig?
Nå,
jag ville inte att hon skulle oroa sig och tro att det var hennes fel.
Hon måste handskas med det dock.
Du kan inte ta hand om det åt henne.
Jösses.
Att vara för hänsynsfull hjälper inte.
Okej.
Jösses.
Popo, har du haft det bra?
Du har saknat mig, eller hur?
Jag kan inte gå in dit och leka med dig.
Gör som jag säger.
Okej. Ner.
Sitt. Ner.
Bra jobbat. Bra.
Popo, du är så smart.
Han gör tricken själv igen.
Men han beter sig som om någon är där.
Att vara människa är så besvärligt.
KALCIUM, MAGNESIUM, D-VITAMIN
Jösses, detta är märkligt.
Kan du verkligen inte komma på någon?
Någon som är skyldig dig ett tack?
Ingen.
Ingen av grannarna sa att det var dem.
-Jag vet inte heller. -Vem i så fall?
Vem lämnar dessa gåvor?
Hur visste de att du hade en dålig lever?
Tillskott för levern.
Tillskott för mammas dåliga knä sist. Nu är det kalcium?
Så,
vad är dessa?
Det här är det galna.
Mina vänner vet inte ens att jag dricker öl med vingummi.
Hur fick de veta?
Jag har varit i vardagsrummet hela dagen,
och jag hörde inte Popo skälla en enda gång.
Men han skäller alltid på folk.
Det här är jättekonstigt.
Vem kan det vara?
De lämnar aldrig frukt eller drycker.
Det är alltid hälsotillskott.
Nej, jag behöver det inte.
-Det är okej. -Du sa att dina knän gör ont.
Du måste ta kalcium och magnesium.
Pappa har en dålig lever,
så han behöver ta lite mjölktistel.
Alla tar hälsotillskott nuförtiden.
Det är okej. Slösa inte dina pengar.
Skicka inte, okej? Jag kommer inte ta dem.
Du kan ta dem.
Jag är fortfarande ung.
Du och pappa bör ta dem.
Jag skickar dem bara.
Åt du upp det?
Du åt upp det, eller hur?
-Visst? -Det är galet.
Vart ska du?
Jag ska ta lite frisk luft.
Var är cykelnyckeln?
Ska du ta cykeln? Det är kallt ute.
-Du kommer bli förkyld. -Det är ingen fara.
Var är nyckeln?
Jag undrar om de tar tillskotten.
Om jag bara kunde kolla det.
Det här är så frustrerande.
Ge mig en.
Jösses, det är kallt.
Du kanske blir förkyld.
Sätt på dig en halsduk.
Hon är bedårande.
Hon är runt Seo-woos ålder.
Mamma, du kanske också blir förkyld.
Jag är okej.
Det är kallt.
Hämta fler tallkottar till mig.
Hon gillar att leka utomhus.
Jösses, hon gav mig den här tallkotten.
Gillar du den?
Min mamma har också ett barnbarn.
Åh, jösses.
Ge mig fler.
Jag tror att hon åt för mycket sötsaker.
Låt henne få det idag.
Du borde vara försiktig.
Hon är så söt.
Här är en till.
Det finns många.
Du har kul.
EN VACKER START JEONG GYEONG-HUN, KIM HYE-SU
KIM PAN-SEOK
Jösses, ska din dotter gifta sig?
Hans flicka ska gifta sig.
Va? Är det sant?
-Grattis. -Det stämmer.
Hon ska äntligen gifta sig. Grattis.
Tack. Det är inte jag som ska gifta mig dock.
Du sa ingenting, men du har alltid oroat dig.
Dina två döttrar är nästan 40, men de är singlar.
Hördu, en kvinna i 40-års åldern är precis som en flicka.
Det stämmer.
Han var faktiskt singel innan han dog.
Han var mycket äldre än 40 dock.
Jag antar att du kan åka upp dit med ro i själen nu.
Du sa att du skulle åka upp
när en av dina döttrar gifte sig.
Fröken Mi-dong kommer blir glad.
Jag vet.
Precis. Nu kan jag åka med en känsla av lättnad.
Va? Har du stannat kvar här för att se din dotters bröllop?
Inte riktigt.
Jag hade bara två döttrar.
Det fanns inga män i familjen.
Jag var orolig över att det bara var tre kvinnor i familjen.
Ni vet att världen är tuff.
Så det är så en far med två döttrar känner.
Nu när jag har en svärson
kan jag åka utan bekymmer.
Ska du åka, Hye-su?
Hördu, låt mig följa med.
Förresten,
varför ser den blivande bruden så ledsen ut?
Jösses, du har rätt.
Jag vet.
Mormor är inte här förresten.
Är hon inte här än?
-Mormor? -Mormor.
Det är en ritual idag. Kom ut.
Vad gör du där inne?
Mormor?
Gwi-sun.
Hördu, Jeong Gwi-sun.
Hon är inte där, älskling.
Hon gick tidigare.
Vart gick hon utan att berätta för mig?
Älskling, behöver du smärtstillande?
Jösses, nej.
Jag mår bra.
Hur mår du? Gör det ont?
Hon fick inte så mycket smärtstillande.
Precis. Hon är väldigt tålmodig.
Doktorn, jag mår bra.
Det är tolerabelt.
De flesta skulle skrika av smärta
och be om smärtstillande. Du är fantastisk.
Självklart. Hon är min dotter.
Bra jobbat.
Jag är stolt över dig.
Men säg till om det gör ont. Stå inte ut för länge.
Okej.
Varför säger han så när hon är tålmodig?
Jösses, min flicka. Bra jobbat.
Gumman.
Jag gillar saker såhär. Det är simpelt.
Det är lagomt flott.
Och där är han.
Han ser bara sjaskig ut.
-Är inte du i Sydafrika? -Ska inte du tillbaka till din planet?
Jobbar du inte? Varför latar du dig här?
Ska du till Sydafrika?
Han vill bli utskickad dit så snart som möjligt.
Du vill vara pappaledig och bli utskickad under disciplinära åtgärder?
Det är inte möjligt, va?
Självklart inte. Om du inte är galen.
Tack.
Du är så beslutsam och uppriktig.
Du säger alltid vad du tycker.
Min far lärde mig att se människors värde.
Ni borde förstå honom.
Han är inte vid sunda vätskor.
Lyckades du inte få klockan i begränsad upplaga?
Jag trodde du kunde få tag på allt.
Jag försökte även utomlands, men det gick inte.
Men jag har redan sett den.
Jag känner ju till den. Så jag måste köpa den.
Då borde du fråga honom.
Vem bar den?
Kang Bin.
-Jag? -Va? Kang Bin?
Basebollspelaren?
Ja.
NEUROPSYKIATRIKER, GYE GEUN-SANG
Din manodepression och dina depressionsnivåer år låga.
Var köpte du den där klockan?
Va?
Jaha, den.
Han har ett öga för klockor.
Du är stilren.
Förresten verkar inte Kang Bin som någon som skulle ta självmord.
Varför tog han självmord?
Det är ett mysterium.
Jag borde återgå till jobbet.
Drick lite kaffe.
Jösses. Fan.
Eftersom du jobbar på förskolan
behöver jag inte se ditt CV.
Ta väl hand om henne från och med nästa vecka.
NAMN
UPPHÄMTNINGSHJÄLP
-Ska du gå? -Res dig inte. Vi ses.
Seo-woo, vi ses senare.
Hej då.
Så...
Vad? Varför?
Du pratade om psykoterapi för Seo-woo häromdagen.
Vill du
gå till mottagningen med mig?
Du sa åt mig att inte oroa mig.
Va? Nå...
Det gjorde jag.
Glöm det. Oroa dig inte. Vi ses senare.
Vad var det?
Okej. Jag fick det.
När jag kommer dit ska jag sparka ut spöket först.
Vad snackar du om?
Om du fortsätter hacka sådär
kommer du dö och bli ett spöke här.
Skynda dig!
Okej. Jag förstår.
Jösses.
Jösses, mina ögon svider.
Vad i hela friden förstod du?
Jösses.
Det där är inte rätt.
Du borde skära dem såhär.
Jösses, detta är frustrerande.
Jösses.
-Vi har mandariner som mellanmål idag. -Okej.
Fröken Kim,
grattis till ditt bröllop.
Tack.
Mellanmålet är redo.
-Ja. -Mandarinerna ser goda ut.
-Kom. -Nu provar vi.
Du är död!
Nu när spökena är borta leker hon med de andra barnen.
Wow. Titta här.
Se på mig.
Titta på färgen.
Vad är det där?
Fan.
Det är konstigt. Vad är det?
Vad...
Jösses.
Hördu! Du skulle bara våga springa iväg.
Va?
Vad...
Herrn.
Hur är detta...
Jag hade ingen aning.
Jag har varit in och ut ofta.
Jag ber om ursäkt för det.
Det är ingen fara. Du visste inte.
Jag visste inte heller i fem år
innan det hände.
Jag ska aldrig dyka upp på förskolan nu.
Okej.
Jag visste förresten inte att fröken Kim var din dotter.
Hon tar jättebra hand om min dotter.
Jaså?
Jag visste inte att banden mellan spöken kunde knytas till levande människor.
Jag vet.
Både spöken och människor borde leva på rätt sätt.
Världen är så liten.
Åh, just det. Grattis.
Fröken Kim ska gifta sig.
Just det.
Nu kan du åka upp dit med ro i själen.
Jag antar det.
Tack.
Förresten,
angående Hye-su.
Har något dåligt hänt henne på förskolan?
Nej. Varför?
Hon ska gifta sig snart,
så hon borde vara lycklig.
Men hon verkar deprimerad och gråter mycket.
Jag undrar om hon är ledsen
över att jag inte kommer vara på bröllopet.
Jag gjorde inget bra för henne.
Jag mår dåligt över det.
Jag kanske bara är känslig.
Det är synd.
Det döda barnet oroar sig för mycket över sin mamma för att lämna världen.
-Vad sa du? -Hon gråter varje dag
på grund av sin mamma.
Så det myllrar av onda andar vid din dörr.
När du genomför en ritual kommer alla att försvinna.
Eller använd den här talismanen.
Hur vågar du säga sådana saker?
Vad pratar du om? Vem gråter?
Ditt dumma kryp.
Hur vågar du komma hit
-och säga sådana saker? -Va?
Känner du ens hennes dotter?
Vad är det här för grej?
Jösses, det är min talisman.
Jag är ingen bluff.
-Vem är du? -Jag?
Det står "www.midongs.co.kr".
"Midongs".
Jag är fröken Mi-dong.
-Va? -Du laddade precis ner min talisman.
Du borde betala för detta.
Du kan inte ladda ner den olagligt.
Det ser så billigt ut.
Vad tror du detta är?
Är du verkligen fröken Mi-dong?
Ja.
Rör dig inte.
Fan!
-Din jävla tös. -Kom inte.
Du skulle bara våga närma dig igen.
Varför vandrar sådana skitstövlar runt här?
Fan.
Hon gråter inte.
Hon strövar bara omkring överallt.
Strövar omkring?
Min dotter? I denna världen?
Nej, jag menade det inte. Det är...
Du är precis som henne. Ni tjänar nog mycket pengar på exorcismer.
Det är något jag aldrig sett förr.
Jösses, så är det inte.
Jösses.
Fan. Denna galna munnen.
Jösses.
Vad är fel?
Hände något på templet?
Inget.
Det stämmer inte.
Jag är säker på att något hände.
Några löjliga människor gick mig på nerverna.
Det är inte som att jag är en groda stenad till döds.
Nej. Det är inget. Glöm det.
-Okej. Skål. -Skål.
Skål.
-Låt oss dricka. -Jösses, detta är trevligt.
Ursäkta mig.
Jag antar att du är en supare.
Att dricka är faktiskt lite av min grej.
Jag kan dricka soju, öl, whisky, och även kaoliang-snaps.
Kul för dig. Du kan dricka mycket.
Jag tror inte vi kommer överens dock.
Det är inte sant. Vi klickar jättebra. Visste du inte det?
Jag är väl den enda som inte visste det.
Hon jobbar i köket, men hon strövar runt på förskolan varje dag.
Vi ska egentligen inte lämna köket.
Folk borde inte vara så själviska och bara bry sig om sitt jobb.
Jag borde hjälpa lärarna och direktören.
Det känns som att förskolan är mitt eget hem.
Problemet är att du inte gör ditt jobb rätt.
Sköt dina egna saker.
Det är sant att hon hjälper oss mycket.
-Jag förstår. -Du älskar säkert barn.
Jag tror hon älskar Seo-woo, inte barn.
Hon leker bara med Seo-woo hela tiden.
Det är det att jag gillar söta barn.
Hon är bedårande.
Hon kommer vara söt som vuxen.
Borde hon bli skådespelerska? Jag vill inte att hon är känd dock.
Jösses, du låter som hennes riktiga mamma.
Hon är fånig.
Seo-woo är bedårande.
Jag vet.
Jösses, fröken Kim.
Ditt bröllop står för dörren. Sluta dricka.
Det är okej. Ge mig det.
Jag vill dricka idag.
Fröken Kim.
Jag förstår. Hon är ledsen över att gifta sig.
-Drick upp bara. -Nu dricker vi.
Skål.
Fröken Kim.
Vad är det?
Fröken Kim. Varför gråter du innan ditt bröllop?
Varför skulle jag gifta mig?
Varför borde jag gifta mig?
Är det för att
du saknar din pappa?
Din pappa kommer inte vara på bröllopet,
så du är ledsen.
Nej.
Det är inte det.
Hye-su.
Min dotter.
Vad är det?
Vad är felet?
Jag kommer gå nerför altargången själv.
Men det spelar ingen roll.
Jag kommer vara ledsen i stunden, men jag kan hantera det.
Det är inte problemet.
Jag mår bara dåligt för min pappas skull.
Varför mår du dåligt för hans skull?
Om jag inte hade gift mig sent...
Om jag hade gift mig yngre
kunde min pappa ha njutit av festen.
Han ägnade hela sitt liv åt sina två döttrar.
Men han bara lämnade utan att få ha en fest.
"Du har uppfostrat dina barn så väl.
Din hängivenhet ger äntligen resultat."
Han fick inte ens höra sådana saker.
Han fick inte en chans att skryta om sina barn.
Om jag ser lycklig ut imorgon kommer folk såga såhär:
"Jag tycker synd om brudens far.
Han kan inte ens närvara vid sin dotters bröllop."
Allt är mitt fel.
Min stackars pappa.
Jag gjorde ingenting för honom.
Jag gjorde inte ens sakerna som alla andra gör.
Fröken Kim.
Herr Kim.
Vad gör du här så sent?
Du kan inte somna på kvällen efter att ha fått kemoterapi.
Jag vet.
Patienter behöver sova väl.
Gör det ont?
Du har varit tålmodig.
Det gör ont.
Väldigt.
Men jag kan tolerera det.
Varför?
Jag vet inte.
När jag känner smärta
tänker jag på min mamma.
Ni kan säga farväl till patienten nu.
Mamma.
Det är jag, Yeong-ae.
Ser du mig?
Mamma.
Mamma, snälla vakna.
Mamma, snälla. Vakna.
Mamma, snälla säg något. Bara ett ord.
Mamma.
Mamma, snälla vakna och säg något.
Mamma.
Det...
...gör ont.
Mamma.
Mamma...
Jag är ledsen, mamma.
Min mamma gick bort med så mycket smärta.
Hon dog med all den smärtan på grund av mig.
Yeong-ae...
Jag insisterade.
Jag vill försöka med allt som kunde göras.
Jag tvingade henne att få behandling.
På grund av mig
gick hon bort med så mycket smärta.
Så när jag känner smärta säger jag till mig själv
att det var värre
för mamma.
Så jag måste
stå ut med detta.
Så känner jag.
Det är så jag uthärdar det.
Det är inte ditt fel.
Jösses.
Jösses, din tok.
Din tok.
Det finns inget
vackert adjö i den här världen.
Det gör bara mer och mer ont.
Man låtsas vara över det,
men det finns alltid något trasigt inombords.
Men det har gått ett bra tag sedan hennes mamma dog.
Desto äldre hon blir, desto ondare gör det.
Avsked gör ondare desto äldre man blir då man förstår livet bättre.
Om du tänker på det,
hur många människor får säga hej då
och lämna ett testamente
innan de dör?
Jösses, de som kan göra det borde veta hur lyckligt lottade de är.
Deras förfäder var nog bra människor.
Du har rätt.
Hursomhelst, herr Kim måste vara ledsen.
Synd att hans dotter går igenom detta
innan en sådan lycklig tillställning.
Folk säger nog saker för att trösta henne,
men jag förstår att det stör henne.
Det sårar henne att veta att folk tycker synd om hennes pappa.
Jag vet.
Yu-ri.
Herr Kim.
Nå...
Kan du göra mig en tjänst?
Vi har lite tid kvar innan din hårtid.
Ta din tid.
Okej.
Vad är detta?
Vem lämnade det här?
Till min juvel.
Det är okej.
Det är okej. Det är ingen fara.
Så, så.
Det är okej.
Det är min favoritklänning.
Det är okej.
Det är okej. Det är ingen fara.
AVSLAG PÅ UNIVERSITETSANSÖKAN NAMN: KIM HYE-SU
Jag kom inte in.
Det är okej.
Det är okej. Det är ingen fara.
-Sluta gråta. -Jag är ledsen, pappa.
Kära nån.
Det är okej.
Jag är ledsen, pappa.
Det är okej.
Jag visste inte
att mina motgångar skulle såra dig så djupt.
Jag är ledsen att jag inte var en bättre pappa.
Men min flicka,
en sak kan jag säga dig.
Trots att jag var fattig och maktlös hela livet
arbetade jag alltid hårt.
Så istället för att tycka synd om mig
kom ihåg mig som en stark person.
Dessutom
har du gjort mycket för mig.
Jag kommer alltid att uppskatta
tandimplantaten du gav mig.
KIM PAN-SEOK
Varför följde ni mig hit?
Vi är inte här för dig.
Det är herr Kims dotters bröllop.
Inte en chans att vi missar det.
-Självklart. -Trodde du att vi kom för dig?
Jösses, ni är så irriterande.
Vad sa du?
Åh, ingenting.
Jag pratade med mig själv.
Du skrämde mig.
Nu kommer bruden in.
Låt oss välkomna bruden!
Synd att hon går ensam nedför altargången.
Jag önskar att hennes pappa var här.
Jag vet.
Herr Kim!
Han ser stilig ut i det ljuset.
Ja, till och med hans ansiktsuttryck ser bra ut.
Vår vän uppfostrade sin dotter väl,
som chaufför hela livet.
Vilken vacker, ung kvinna.
Jag vet.
Hon är omtänksam och godhjärtad också.
Bra jobbat, Pan-seok.
Det finns en anledning till
att du ska leva ett ärligt liv.
Ditt liv är inte bara ditt
utan också dina föräldrars.
FELAKTIG KOD
Vad konstigt. Jag var säker på att det var rätt.
Jag är hemma.
Du kom vid rätt tillfälle.
Kan du försöka låsa upp din pappas telefon?
Den bara säger att det är fel kod.
Han ändrade den häromdagen. Jag gjorde det åt honom.
Men varför?
Jag tog ett foto av Popos diagnos med hans telefon.
Den nya veterinären vill ha det.
Här. Jag ska ta en dusch.
Vad är allt detta?
Jösses, varför kan jag inte hålla tyst?
Varför sa jag något så onödigt?
Självklart blev hon arg
när hon får höra att dotterns ande vandrar runt.
Fan. Allt är den där bluffshamanens fel.
Yu-ri kommer inte bli glad när hon får reda på det.
Vänta, var är min telefon?
BRÅKMAKARE
FRÖKEN MI-DONG
-Hej. -Hej. Vad är du?
Jag? Jag går på gatan. Varför?
Kom hit en snabbis.
Jag måste berätta något. Jag...
Jag kan inte. Jag är hungrig
och jag är på väg till en middag.
Kom till mig. Hej då.
Hördu.
Hördu, vänta!
Jösses, hon är otrolig.
Fan.
MEDDELANDE BRÅKMAKARE
Jösses, är hon seriös?
Strunt samma, vem bryr sig?
Glöm det.
SUPERKRAFTER
"Superkrafter," inte "superkonstigt"?
Var tyst, din dumbom.
-Är du Yu-ris vän? -Åh, ja.
Aldrig.
Hon är en shaman jag känner.
Hur skulle vi kunna vara vänner?
Hon är i min mammas ålder.
Det stämmer inte. Jag är åtminstone tio år yngre.
Kom igen. Hon ser mycket yngre ut.
Jag har gjort det för lätt för dig på sistone, va?
-Ser jag lätt ut? -Ser du? Hon är en elak shaman.
"Elak"?
Förresten,
hur länge har du känt henne?
Du tror inte på vidskepelser.
Nå, efter att ha återvänt till livet
började jag tro att det kanske ligger något i shamanism trots allt.
Så jag gick till henne för att fråga
varför jag började leva igen. Det var så vi lärde känna varann.
-Eller hur? -Absolut.
Det är inte vidskeplighet. Det är humanism.
Så varför började hon leva igen? Och hur?
Saken är den...
Nej.
Det som hände var...
Det händer ibland.
Jag undersöker det fortfarande.
Jag håller på att lista ut varför hon började leva igen.
Hyeon-jeong, jag är sugen på fräst fläskkött och böngroddar.
Åh, visst.
Men jag har inga böngroddar kvar. En sekund.
Inga böngroddar?
Varsågod och ät. Varsågoda.
Jag ska till affären.
Du är bäst.
Du är världens bästa.
Hon var säkert frustrerad
att hon träffade en shaman.
Va? Min mamma?
Är du galen? Varför sa du så till henne?
Alltså...
Jag är ledsen.
Jag försökte bli av med bluffshamanen.
Det bara slank ur mig.
Jag kan aldrig hålla tyst.
Jag kan inte fatta det.
Förklara det här för mig.
Vad menar du?
Du var volontär på Seo-woos förskola?
Och du tog bilder?
Ja.
Sa jag inte åt dig att hålla dig borta från Seo-woo?
Varför lyssnar du inte på mig?
Jag var bara volontär. Vad är felet med det?
Får jag inte ens kika på henne?
Hur många gånger måste jag säga att vi inte kan visa oss?
Tänk om hon får veta att Min-jeong inte är hennes riktiga mamma?
Jag vet allt det där.
Men jag kan inte hjälpa det.
Jag tänker på henne varje gång jag ser en leksak.
Det finns inget jag kan göra åt det!
Jag saknar henne så mycket!
Tror du att du är den enda?
Jag saknar henne också. Verkligen.
Tror du att det är lätt för mig?
Jag saknar min dotter
och mitt barnbarn galet mycket.
Jag saknar dem så mycket
att det krossar mitt hjärta!
Hon kanske låtsas må bra, men det gör hon inte.
Hon håller det bara inombords.
-Jag vet det. -Varför sa du så till henne då?
Förlåt.
Jösses.
Men lyssna.
Om du vet hur mycket din mamma lider
borde du inte göra något?
Vad försöker du säga?
Du borde återgå till din plats så fort du kan.
Då kan du leva.
-Din mamma förtjänar inte att lida mer. -Det räcker. Vi är klara.
Jag ska inte göra det.
Jag ska åka uppåt så fort Seo-woo mår bra.
Jag verkar inte hitta svaret oavsett hur mycket jag ber,
men om du tänker på det,
så spelar det kanske ingen roll varför gudarna lät dig leva igen.
Bara återgå till din plats inom 49 dagar,
så förlorar du inte livet igen.
Oavsett vad gudarna tycker,
ta chansen att återfå ditt liv.
Sluta, sa jag.
Jag vill inte.
Vad handlar allt detta om?
Hyeon-jeong.
Vad pratade hon om?
Du har 49 dagar på dig att återgå till din plats?
Annars
kommer du
förlora livet igen?
Hej.
Gang-hwa, var är du?
Hyeon-jeong? Jag är hemma.
Hyeon-jeong, snälla gör det inte. Jag ber dig.
Är det här grejen?
Är det detta du har dolt?
Att du kommer dö igen om 49 dagar?
Varför skulle du dö igen? Varför?
Du kan leva.
Du behöver bara återgå till din plats.
Så varför?
Det finns
ingen plats för mig längre.
Jo.
Du kan få tillbaka den.
Är det Min-jeong du oroar dig för?
Du måste leva.
Vill du inte leva tills
Seo-woo kallar dig mamma?
Du är hennes mamma.
Det är inte viktigt
att jag är hennes mamma.
Vad är viktigt då?
Hyeon-jeong...
Det är mitt fel att Seo-woo är sjuk.
På grund av mig.
Jag vill bara att hon blir frisk.
Du, då?
Vad ska hända med dig?
Är det inte orättvist?
Du dog så ung
utan att få hålla din egen bebis en enda gång.
Det är orättvist!
Nej, jag släpper dig inte såhär. Aldrig.
Gang-hwa älskar henne!
Oh Min-jeong.
Gang-hwa älskar henne,
eller hur?
Det vet du.
Vad är viktigare än det?
Hyeon-jeong.
Allt jag vill
är att Gang-hwa inte gråter.
Det är allt jag vill.
Gang-hwa, åk i vår bil.
Du kan inte köra nu.
-Jag hämtar din bil... -Oroa dig inte för mig.
Jag klarar mig.
Kliv in i vår bil bara.
Okej. Kör försiktigt.
Vi kommer över senare.
Jag är glad
Jag är så glad
Dagen jag har väntat på är här
Det är en så glädjerik dag
Bak med axlarna
Och ut med bröstet
Bär slappa kläder
Och möt dina varma vänner
Med ett glatt hjärta
Spring runt på åkrar och berg
Och sjung
Låt oss alla sjunga tillsammans
Jag är glad
Jag är så glad
Yu-ri.
Okej.
Yu-ri, jag förstår.
Hyeon-jeong.
Herr Cha.
Ska du inte gå in och sova lite?
Jag mår bra.
Gå och vila lite.
Du kan gå. Du måste vara trött.
Jag mår bra.
Jag kommer snart.
Ge tillbaka mitt barn!
Mitt barn.
Ge tillbaka henne!
Mitt barn.
Ge tillbaka henne!
Vi kan omöjligtvis hitta
ett sätt att handskas med avsked.
Vad ska vi göra? Mamma har ett svagt hjärta.
-Yu-ri? -Var är Yu-ri?
Är det här en dröm?
Är hon borta?
Det här är Seo-woos barnvakt. Ni har väl träffats?
Jag ska se till att du slipper se dem.
-Din jävel. -Jag?
Din dotter liknar dig.
Den tillhör Yu-ri.
Yu-ri borde vara med dem.
Det är dags att släppa taget.
Mamma.