A NETFLIX SAJÁT GYÁRTÁSÚ SOROZATA
Igen?
Doktor úr, ez a HR-től jött.
- A HR-től? - Jelentkezett valami pozícióra?
Nem.
Mi jöhetett a HR-től...
2016 DONGSUNG EGYETEMI KÓRHÁZ DOLGOZÓI ÜDÜLÉSI ÉRTESÍTŐ
KIVÁLASZTVA: GYE GEUN-SANG, CHO GANG-HWA,
GO HYEON-JEONG, CHA YU-RI
Van, hogy valaki az életünk részévé válik, majd hirtelen eltűnik,
szinte gúnyt űzve az együtt töltött időből.
Ezt hívjuk elválásnak.
ÍRJ VALAMIT...
BARÁTNŐM.
BARÁTNŐM. AZ ÉN MENTSVÁRAM. AZ ÉN CHA YU-RIM. YU-RI, HIÁNYZOL!
A búcsú pillanatában...
az egyik fél viselni fogja a fájdalmat,
és állni fogja a valóság szörnyűségét.
Mások nem vesznek tudomást e fájdalomról,
hogy védjék magukat,
és hogy képesek legyenek túlélni az elválás elviselhetetlenségét.
De ha nem is veszel tudomást a fájdalomról,
az idő múlása
vagy bármely más módszer
sem fogja tudni feledtetni a fájdalmat.
8. EPIZÓD: AKIK NEM KÉPESEK ELBÚCSÚZNI
Hé, főnök!
Tarthatom az esernyőt?
Nem, nem tarthatod.
Ez egy ingyenes fuvar.
Nem irányíthatsz te. Egyetértünk?
Igazad van.
Menjünk!
Ha visszavonod, akkor én...
Nem látod, hogy csuromvíz a vállam?
Istenem, a hajam is tiszta víz.
Te jó ég!
Gang-hwa?
Na, az orrvérzős!
Micsoda öröm!
Mennem kell.
Beállhatok az ernyő alá?
Köszi!
- Várjon! - Megijedtem!
- Mi az? - Menjünk együtt!
- Hadd álljak be alá! - Istenem!
Te jó ég!
Várjunk csak, asszonyom, azaz hölgyem!
Egészen idáig jöttünk.
Ahonnan elindultam.
És? Kértem, hogy gyere velem?
Innen gondoskodj magadról!
De én...
Ez meg mi?
Orrvérzős!
Takarítsd ki a lakásod!
„Takarítsd ki a lakásod!”
Egyébként miért voltál vele?
Vagyis...
Még a szomszédokkal se nagyon szeretsz beszélni.
De vele meg nevetgéltél.
Nevetgéltem volna?
Értem. Szóval miért nevetgéltem?
Olyan furcsa ő nekem.
Seo-woo!
Ne légy ilyen neveletlen!
Vigyázz jobban ezekkel!
Na!
Atyaúristen!
Mit csinál?
Seo-woo...
ennyire fontos neked?
Persze. Imádnivaló
és nagyon édes.
Ugyan, semmiség!
Szép kis koppanás volt, de elég kemény a homlokom,
így nem fájt különösebben.
Te rosszabbul nézel ki. Két sérülésed is van.
Biztosan fáj!
Azt mondja, kedves vagyok. Nem fura?
Mi?
De.
Kedves vagy.
Nem gondolod komolyan.
Miért mondod ezt?
Szerintem látta benned
a kedvességet.
Akkor legyen ő a segítőnk.
Rendben.
Elment az eszed?
Te mondtad neki?
Tudod, mi lesz a dolga? Most mit fogsz csinálni?
Srí Lankán dolgozzak?
Ázsia nem lesz jó.
Menj egészen Dél-Afrikáig!
Vannak ott dél-koreai kórházak?
Viccelsz?
Úgy nézek én ki?
Nem.
Ide figyelj, rögtön nemet kellett volna mondanod Yu-rinak.
De csinálni akarja!
Hogy mondhatok nemet, ha a lányával akar lenni?
Ezt a helyzetet!
Hyeon-jeong, hívd ide Yu-rit!
Meg kell beszélni, mit csinálunk.
Azt kérte, ne csináljuk semmit, de közben összezavar mindent.
Hívd fel!
- Nem fog eljönni. - Miért?
Igaz, mert én itt vagyok.
- Kerül engem. - Miért?
Ha véletlenül nem látom meg, nem keresett volna.
- Miért? - Mert ott van Min-jeong.
Yu-ri biztos azt hitte, csak árt a feltűnése.
Engem sem keresett. Véletlenül botlott belém.
Értem.
Yu-ri azt mondta Min-jeongnak,
- hogy kedvesnek találja. - Komolyan?
Honnan tudja?
Nehéz megmondani, ha nem ismered közelről.
Te!
Mi az?
Meséltél róla Yu-rinak valaha?
Még szép, hogy nem!
Már tudott róla.
Tudta, hogy megnősültem, és hogy Min-jeong ugyanoda járt.
Micsoda?
Gondolom, összerakta a dolgokat.
De az az érzésem, mintha már régóta ismerné Min-jeongot.
Csak én érzem így?
Egyértelmű,
hogy rejteget valamit.
Nem ezért jöttem.
Te emlékszel dolgokra?
Emlékszel, hogyan keltél életre?
Nem... Nem igazán.
De azt hiszem,
van valami célom.
Célod? És mi lenne az?
Az hogy...
- Tudom. - Igen?
Persze hogy tudom. Neked is nyilvánvaló.
De azt kérte, várjak.
El akarom mondani Min-jeongnak, Yu-rit pedig elvinni az anyjához.
De...
ezt csak én akarom.
Egyelőre...
várok még rá.
Én támogatlak.
Végül is Yu-riról beszélünk.
Általában nem tud titkot tartani.
Biztos, oka van, amiért most ezt kérte.
Biztosan.
A fenébe, miért nem kapok választ?
Biztos, hogy Yu-ri elmondta őket mindennek,
de nem hiszem, hogy ezért keltették életre.
Nem ő volt az első, aki megszólta az isteneket.
Biztos van itt még valami.
Várj, Gang-hwa!
Minden rendben van Min-jeonggal?
- Persze hogy nincs. - Miért nem? Válni akar?
Ezt honnan veszed?
A férjed elvette az eszedet?
Miért kell rögtön erre gondolni?
- Szóval nem? - Nem!
Mióta Yu-ri visszatért,
rosszul érzem magam, és nehéz Min-jeong szemébe nézni.
Értem.
Ja, egyébként!
Igen?
Seo-woot
megvizsgálta egy szakember az óvoda javaslatára.
És hát,
a nyelvi és kognitív képességei, a fejlettségi szintje...
Ezek mind elmaradottnak...
bizonyultak.
Hyeon-jeong, most mit tegyek?
Nos...
ez nem teljesen váratlan.
Sokkal elmaradottabb?
Min-jeong mit mondott?
Azt mondtam, ne aggódjon.
- Mert lehet, hogy nem nagy ügy. - Micsoda? Te, Gang-hwa!
Elképesztő vagy!
Mi az?
Ezt nem velem kell megbeszélned!
Mi az, hogy ne aggódjon?
Én csak...
nem akartam, hogy azért aggódjon, mert azt hiszi, hogy az ő hibája.
Attól még foglalkoznia kell vele!
Nem veheted ezt csak a saját válladra!
Istenem!
Ha túl tapintatos vagy, az nem segít.
Jó.
Istenem...
Popo, minden rendben?
Hiányoztam, igaz?
Nem mehetek be játszani veled.
Ide figyelj!
Rendben. Fekszik!
Ül! Fekszik!
Szép munka! Ügyes vagy!
De okos vagy, Popo!
Megint magától csinálja a trükköket.
De olyan, mintha lenne ott valaki.
Olyan fárasztó embernek lenni.
KALCIUM, MAGNÉZIUM, D-VITAMIN
Ez olyan fura.
Tényleg nincs ötleted?
Nem tartozik neked senki?
Senki.
Egyik szomszéd se vállalja.
- Nekem sincs ötletem. - De akkor ki?
Ki hagyja itt ezeket az ajándékokat?
Honnan tudják, hogy baj volt a májaddal?
Tessék, májerősítő.
Vitaminok anya rossz térdére. Most meg kalcium?
És ezek mi?
Ez a legfurcsább!
A barátaim se tudják, hogy ezzel iszom a sört.
Akkor honnan derítették ki?
Egész nap a nappaliban voltam,
és egyszer sem hallottam Popót ugatni.
Pedig mindenkire ugat.
Ez nagyon fura.
Ki lehet az?
Soha nem ételt hagy itt.
Mindig étrend-kiegészítőt.
Nem, nincs szükségem rá.
- Semmi baj. - Azt mondtad, fáj a térded.
Kalciumot és magnéziumot kell szedned.
Apának meg rossz a mája,
szóval bogáncsteát kell innia.
Manapság mindenki szed valamit.
Nem baj. Ne pazarold a pénzed!
Ne küldd el, nem veszem be!
Te szedjed!
Én még fiatal vagyok.
Ezt nektek kell.
Elküldöm őket.
Befejezted?
Befejezted, nem?
- Ugye? - Őrület!
Hova mész?
Kicsit levegőzöm.
Hol a bicikli kulcsa?
Biciklizni fogsz? Hideg van.
- Meg fogsz fázni! - Nyugi!
Hol van a kulcs?
Vajon szedik egyáltalán a kiegészítőket?
Bárcsak leellenőrizhetném!
Ez olyan frusztráló!
Adj egyet!
Jaj, de hideg van!
Még megfázol!
Tessék, itt a sálam!
A kis édes.
Annyi lehet, mint Seo-woo.
Anya, a végén te is megfázol.
Én jól vagyok.
De hideg van.
Hozzál még nekem tobozt!
Úgy szeret a szabadban játszani!
Te jó ég, ezt a tobozt hozta nekem.
Tetszik?
Az én anyukámnak is van egy unokája.
Drágám!
Adj még egy kicsit!
Túl sok édességet evett.
Hadd legyen jó napja!
Csak óvatosan!
De aranyos!
Itt van még egy.
Ott még sok van.
Nagyon élvezed.
SZÉP KEZDET JEONG GYEONG-HUN, KIM HYE-SU
KIM PAN SEOK
Te jó ég, a lányod férjhez megy?
Férjhez megy a lánya!
Micsoda? Tényleg?
- Gratulálok! - Hát igaz!
Végre megházasodik! Gratulálok!
Köszönöm, de nem én házasodok!
Nem említetted, de azért te is aggódtál.
Közel 40 évesek a lányaid, és még mindkettő szingli.
Egy 40 éves nő még szinte lány!
Igaz!
Ő is szingli volt, mielőtt meghalt.
Pedig már rég elmúlt 40.
Azt hiszem, már nyugodt szívvel mehetsz fel.
Mindig mondtad, csak akkor mész,
ha az egyik férjhez megy.
Mi-dong mennyire örülni fog a hírnek!
Tudom!
Most megkönnyebbülve hagyhatom itt ezt a helyet.
Na mi van? Csak azért maradtál, hogy lássad a lányod esküvőjét?
Nem csak.
Két lányom volt.
Nem volt más férfi a családban.
Aggódtam amiatt, hogy hárman voltak nők.
Azért kemény az a világ!
Szóval így éreznek a lányos apák!
Most, hogy lesz egy sógorom,
aggodalom nélkül mehetek.
Na, miért mész el, Hye-su?
Hadd menjek veled!
Egyébként
miért lógatja így az orrát a menyasszony?
Istenem, tényleg!
Igaz.
Amúgy Nagyi nincs itt.
Még nincs itt?
- Nagyi? - Nagyi!
Szertartás lesz ma. Gyere elő!
Mit csinálsz odabenn?
Nagyi?
Gwi-sun!
Hahó, Jeong Gwi-sun!
Nincs ott, te drága.
Már korábban elment.
Hova ment szó nélkül?
Drágám, kérsz fájdalomcsillapítót?
Istenem, ne!
Jól vagyok.
Hogy érzi magát? Fájdalmai vannak?
Ritkán kapott fájdalomcsillapítót.
Igen. Nagyon türelmesen tűr mindent.
Jól vagyok, doktor úr.
Elviselhető.
A legtöbben fájdalmukban ordítanának,
és gyógyszert kérnének. Elismerésem!
Még szép! Az én lányom.
Ügyes vagy!
Büszke vagyok rád!
De szóljon, ha fájdalmai vannak! Nem kell annyit tűrnie!
Jó.
Minek mondja ezt, ha egyszer tűri?
Istenem, kicsi lányom! Nagyon ügyes vagy!
Drágaságom!
Szeretem az egyszerű dolgokat.
Szép, de nem hivalkodó.
Itt is van!
Ő például elhanyagoltnak néz ki.
- Nem Afrikában kéne lenned? - Neked meg másik bolygón?
Nem dolgoznod kéne? Mit henyélsz itt?
Tényleg Dél-Afrikába mész?
Azt akarja, hogy odaküldjék, amint lehet.
Apasági szabit és kiküldetést akarsz fegyelmi alatt?
Nem lehetséges, igaz?
Persze, kivéve, ha megőrültél.
Köszönöm!
Olyan határozott és egyenes vagy.
Mindig megmondod a magadét.
Megtanultam, hogy mindig lássam meg a jót.
Meg kell értenetek.
Nincs teljesen magánál most.
Amúgy sikerült megszerezni a limitált kiadású órát?
Valamit mégse tudsz megszerezni.
Még a tengerentúlról sem tudtam beszerezni.
De már láttam.
Már tudok róla, szóval meg kell szereznem.
Akkor kérdezd meg!
Ki viselte?
Kang Bin.
- Én? - Mi? Kang Bin?
A baseballjátékos?
Igen.
GYE GEUN-SANG, NEUROPSZICHOLÓGUS
A mániás depressziója és a depressziója enyhült.
De hol vette azt az órát?
Tessék?
Hogy az!
Jó szeme van!
Finom ízlés!
Amúgy Kang Bin nem úgy néz ki, mint aki megölné magát.
Miért lett öngyilkos?
Az egy rejtély.
Vissza kell mennem dolgozni.
Itt egy kis kávé.
A francba!
Mivel óvodában dolgozol,
ezért nem fontos az önéletrajzod.
Szeretném ha vigyáznál rá jövő héttől.
NÉV
DADUS
- Mész el? - Maradj csak!
Szia, Seo-woo!
Szia!
Figyelj...
Mi az?
Említetted a pszichoterápiát Seo-woonak tegnap.
El akarsz...
jönni velem a központba?
De azt mondtad, ne aggódjak emiatt.
Mi? Hát...
Igen.
Mindegy. Ne aggódj! Majd jövök!
Mi volt ez?
Atyaég! Megkaptam!
Ha odaérek, kirúgom onnan azt a szellemet!
Miről fecsegsz?
Ha így szeletelsz,
mindketten meghalunk, és szellemmé válunk.
Gyorsabban!
Oké, értettem!
Te jó Isten!
Jaj, csípi a szemem!
Mit értettél te meg?
Atyám!
Nem így kell szeletelni.
Ilyenre vágjad!
De idegesítő!
Atyaég!
- Mandarin lesz ma a nasi. - Jó.
Kim kisasszony,
gratulálok az esküvőhöz!
Köszönöm!
Itt van a nasi?
- Igen. - Szépek ezek a mandarinok.
- Gyere ki! - Ezt is!
Meghaltál.
Most, hogy nincsenek már itt a szellemek, a többiekkel is játszik.
Várj, ezt nézd!
Engem nézz!
Nézd milyen színe van!
Az meg mi?
A fenébe!
Ez furcsa. Mi a baj?
Mi a...
Azta!
Várjon! El ne szaladjon!
Mi?
Mi...
Uram!
Ez hogy...
Fogalmam sem volt.
Sokszor jártam ki-be.
Bocsánatot kérek!
Jól van. Nem tudhatta.
Öt évig én sem tudtam,
amíg meg nem történt.
Többé nem fogok az óvodába jönni.
Rendben.
Egyébként nem tudtam, hogy Kim kisasszony a lánya.
Nagyon jól bánik a lányommal.
Igazán?
Furcsa, hogy a szellemek közti kapcsolatok az embereknél is megvannak.
Tudom.
Mindenkinek rendesen kell élnie.
Olyan kicsi a világ!
Ja, igen: gratulálok!
Kim kisasszony megházasodik.
Igen.
Most már könnyebb szívvel tud felmenni.
Gondolom, igen.
Köszönöm!
Egyébként
Hye-sut illetően.
Történt vele valami rossz az óvodában?
Nem. Miért?
Hamarosan férjhez megy,
így boldognak kéne lennie.
De olyan levertnek tűnik, és sokat sír.
Azon töprengek, azért szomorú-e,
mert nem leszek ott az esküvőn.
Semmi jót nem tettem vele.
Ez bánt.
Lehet, túl érzékeny vagyok.
Milyen kár!
A halott gyermek túlságosan félti az anyját, hogy elhagyja e világot.
- Mit mondott? - Mindennap sír
az édesanyja miatt.
Így minden gonosz szellem az ajtójához tódult.
Ha elvégzi a szertartást, eltűnnek onnan.
Vagy használhat talizmánt is.
Hogy merészel ilyeneket mondani?
Miről beszélsz te? Ki sír?
Te idióta senki!
Hogy mersz idejönni,
- és ilyeneket mondani? - Mi?
Ismered te a lányát?
Ez meg mi?
Ez az én talizmánom!
Nem vagyok csaló!
- Akkor mi vagy? - Én?
Itt írja: „www.midongs.co.kr”!
„Midongs”!
Én vagyok Mi-dong.
- Mi? - Csak letöltötted a talizmánom.
Ezért fizetni kell!
Nem töltheted le csak úgy ingyen!
Szánalmas kis másolat!
Mi ez szerinted?
Tényleg maga Mi-dong?
Igen.
Ne mozduljon!
A francba!
- Te csicska! - Ne kövessen!
Ide ne merészelj jönni többet!
Mit keresnek ilyen mocskok errefelé?
A fenébe!
Nem is sír.
Csak összevissza kószál.
Összevissza kószál?
A lányom? Ezen a világon?
Nem, nem úgy értettem. Csak...
Maga se különb nála! Sok pénzt szedhetnek össze ezzel a kuruzslással.
Ilyet én még nem pipáltam!
Jaj, de nem erről van szó!
Istenem!
A francba! A te buta szád!
Istenem!
Mi a baj?
Történt valami a templomnál?
Semmi.
Nem igaz!
Látom, hogy történt valami!
Csak felidegesített valaki.
Nem történt semmi komoly.
Tényleg. Felejtsd el!
- Rendben. Egészségünkre! - Egészség!
Egészség!
- Igyunk! - Ez nagyon jó!
Elnézést!
Te aztán nagyivó lehetsz!
Ami azt illeti, tudok inni.
Szeretem a szodzsut, a sört, a whiskey-t.
Jó neked. Sokat ihatsz.
Viszont szerintem nem bírsz engem.
Ez nem igaz! Jól kijövünk. Nem úgy érzed?
Lehet, hogy én nem érzem akkor.
A konyha a munkahelye, de összevissza járkál az óvodában.
Pedig ki se szabadna menni a konyhából.
Nem kell olyan szigorúnak lenni, és csak a saját munkáddal foglalkozni.
Segítek az óvónőknek, az igazgatónőnek.
Mintha az óvoda lenne az otthonom.
Az a baj, hogy a munkádat nem jól végzed.
Foglalkozz csak a saját feladataiddal!
Való igaz, hogy sokat segít nekünk.
- Értem. - Biztos imádod a gyerekeket!
Csak Seo-woot, nem az összeset.
Mindig csak vele játszik.
Csak szeretem az aranyos gyerekeket.
Ő pedig imádnivaló.
Nagyon szép lesz, ha felnő!
Lehetne színésznő is? De celeb ne legyen belőle.
Azta, úgy beszélsz, mintha az anyja lennél!
Butus.
Seo-woo imádnivaló.
Bizony.
Jaj, Kim kisasszony!
Mindjárt itt az esküvő! Elég az ivásból!
Jól van. Add csak ide!
Ma inni akarok.
Ajjaj!
Én megértem. Szomorú, mert férjhez megy.
- Idd csak meg! - Igyunk!
Egészségünkre!
Hye-su!
Mi a baj?
Hye-su, miért sírsz az esküvőd előtt?
Miért házasodok meg?
Miért kell megházasodnom?
Azért, mert...
hiányzik az apukád?
Az apukád nem lesz ott az esküvőn,
ezért vagy szomorú.
Nem.
Nem ez a baj.
Hye-su.
Kislányom.
Mi a baj?
Mi nyomja a szívedet?
Egyedül fogok az oltárhoz vonulni.
De ez nem számít.
Most épp szomorú vagyok, de kibírom.
Nem ez a baj.
Csak sajnálom az apukámat.
Miért sajnálod?
Ha nem ilyen későn házasodnék...
Ha fiatalabban megyek férjhez,
az apukám is velem örülhetne.
A két lányának szentelte az életét.
De lagzi nélkül kellett elmennie.
„Jól nevelted a lányaidat.
Ennek végre itt a gyümölcse.”
Nem fog már ilyeneket hallani.
Arra se volt lehetősége, hogy büszkélkedjen velünk.
Ha holnap jól nézek ki, az emberek azt mondják majd:
„Sajnálom a menyasszony apját.
Meg se érhette a lánya esküvőjét!”
Az egész az én hibám.
Az én szegény apám!
Semmit nem tettem érte.
Még azt se, amit mindenki más megtesz.
Ne sírj!
Kim úr!
Mit csinálsz itt ilyen későn?
A kemoterápia után nem tudsz este elaludni.
Tudom!
A betegeknek sokat kell aludniuk!
Vannak fájdalmaid?
Olyan türelmes vagy.
Fáj.
Nagyon.
De elviselem.
Miért?
Nem tudom.
Ha fájdalmat érzek,
az anyukámra gondolok.
Most elbúcsúzhatnak a betegtől.
Anya!
Yeong-ae vagyok.
Látsz engem?
Anya!
Anya, kérlek, kelj fel!
Kérlek szépen! Kelj fel!
Anya, kérlek, mondj valamit! Csak egyetlen szót!
Anya!
Kérlek, ébredj fel, és szólj hozzám!
Anya.
Nagyon...
fáj.
Anya!
Anyukám, sajnálom!
Amikor elment, nagy fájdalmai voltak.
Fájdalmai voltak miattam.
Yeong-ae...
Erősködtem.
Mindent ki akartam próbálni.
Erőltettem a kezelést.
Miattam...
kellett fájdalmak között távoznia.
Így, ha fájdalmat érzek, azt mondom magamnak,
hogy Anyának
sokkal rosszabb lett volna.
Szóval...
el kell viselnem ezt.
Ezt érzem.
Így bírom ki.
Nem a te hibád!
Istenem!
Jóságos ég, te butus!
Butuskám.
Nem létezik olyan,
hogy szép búcsú.
Csak jobban és jobban fáj.
Úgy teszel, mintha túllennél rajta,
pedig már semmi sem lesz ugyanolyan legbelül.
De már jó ideje annak, hogy az édesanyja meghalt.
Minél idősebb lesz, annál jobban fáj.
A végső búcsú idővel egyre jobban fáj, ahogy az életet is jobban megismerjük.
Ha kicsit belegondolsz,
hányan tudnak búcsút mondani,
és végrendeletet hagyni,
mielőtt meghalnának?
Akik megtehetik, tudniuk kéne, milyen szerencsések.
Az ősei biztos jó emberek voltak.
Igazad van.
Kim úr most biztos nagyon szomorú.
Kár, hogy a lánya ezen megy keresztül
egy ilyen boldog esemény előtt.
Mindenki vigasztaló szavakat mond neki,
de megértem, hogy ez egy idő után zavaró.
Fájna neki, ha tudná, az emberek sajnálják az apját.
Tudom.
Yu-ri!
Kim úr!
Nos...
Megtenne egy szívességet?
Még van kis időnk a fodrász előtt.
Csak nyugodtan.
Jó.
INFORMÁCIÓ
Mi ez?
Ki hagyta itt?
Az én szemem fényének.
Jól van.
Jól van. Semmi baj.
Semmi baj.
Jól van!
Ez a kedvenc ruhám.
Jól van.
Jól van. Semmi baj.
EGYETEMI FELVÉTELI SIKERTELEN NÉV: KIM HYE-SU
Nem jutottam be.
Jól van!
Jól van. Semmi baj.
- Ne sírj! - Sajnálom, Apa!
Istenem!
Jól van!
Úgy sajnálom, Apa!
Jól van!
Fogalmam sem volt,
hogy a bajaim ennyire bántanak majd.
Sajnálom, hogy szegény apád voltam.
De kislányom,
egyvalamit biztosan elmondhatok.
Ha szegény és tehetetlen is voltam egész életemben,
mindig keményen dolgoztam.
Így ahelyett, hogy sajnálnál,
emlékezz rám erős emberként.
Egyúttal tudd,
hogy én is kaptam tőled.
Kincsként őrzöm
a tőled kapott fogimplantátumokat.
KIM PAN-SEOK
Miért követtetek ide?
Nem miattad jöttünk.
Hanem Kim úr lánya miatt.
Ki nem hagytuk volna.
- Még szép! - Azt hitted, miattad jöttünk?
Atyaég, hogy ti mennyire idegesítetek!
Mit mondtál?
Jaj, semmit.
Csak magamnak motyogok.
Megijesztesz.
És most a menyasszony fog bevonulni.
Fogadjuk őt szeretettel!
Kár, hogy egyedül kell bevonulnia.
Bárcsak itt lenne az apja!
Tudom.
Kim úr!
Olyan sármos ebben a megvilágításban!
Igen, jó arcokat vág most kivételesen.
Szépen felnevelte a kislányát
az egész életét végigdolgozva.
Szép, fiatal hölgy!
Az ám!
Emellett előzékeny és kedves is.
Szép munka, Pan-seok!
Megvan az oka annak,
amiért becsületes életet érdemes élni.
Az életed nemcsak a sajátod,
hanem a szüleidé is.
HIBÁS MINTA
Ez furcsa. Meg mernék esküdni, hogy ez a jó.
Megjöttem!
Pont jókor jöttél!
Segítenél feloldani apád telefonját?
Folyton azt írja, hogy „hibás minta”.
A minap változtatta meg. Én segítettem neki.
De miért kell?
Az ő telefonjával csináltam képet Popo leleteiről.
Kell az új állatorvosnak.
Tessék. Én lezuhanyzom.
Ezek meg mik?
Miért nem tudom befogni a számat?
Miért mondok el ilyeneket?
Még szép, hogy mérges lett,
miután azt hallotta, hogy a lánya itt járkál.
A francba! Az egész annak a kamu sámánnak a hibája.
Yu-ri nagy jelenetet fog rendezni, ha megtudja.
Várjunk, hol a telefonom?
BAJKEVERŐ
MI-DONG
- Halló? - Szia, hol vagy?
Én? Éppen az utcán sétálok. Miért?
Gyere ide egy kicsit!
Mondanom kell valamit. Én...
Most nem tudok.
Éppen enni megyek, mert éhes vagyok.
Jöjjön maga ide! Viszlát!
Halló?
Hé, várj!
Hát én ezt nem hiszem el!
A francba!
ÜZENET BAJKEVERŐ
Atyám, ezt komolyan gondolja?
Mindegy, nem érdekel.
Felejtsük el.
TERMÉSZETFELETTI ERŐK
„Természetfeletti”, nem inkább „kétes”?
Csend, te ostoba!
- Yu-ri barátja vagy? - Igen.
Dehogy.
Csak egy sámán, akit ismerek.
Hogy lennénk barátok?
Annyi idős, mint az anyám.
Nem igaz. Legalább tízzel kevesebb vagyok.
Ugyan, ő fiatalabbnak néz ki.
Mostanában túl engedékeny voltam, már látom.
- Ilyen elnézőnek tűnök? - Látod? Csak egy gonosz sámán.
„Gonosz”?
Különben...
mióta ismered őt?
Te nem hiszel a babonákban.
Nos, miután visszatértem az életbe,
kezdtem elhinni, hogy van valami a sámánizmusban.
Így elmentem hozzá megkérdezni,
hogy miért tértem vissza. Így kerültünk kapcsolatba.
- Igaz? - Abszolút!
És ez nem babona, hanem humanizmus.
Szóval miért kelt újra életre? És hogy?
Hát... az van, hogy...
Ne merd!
Az történt...
Néha megtörténik.
Még én is próbálom megérteni.
Megérteni, hogy miként támadt fel.
Hyeon-jeong, én sült disznót és babcsírát kérek.
Rendben.
De elfogyott a babcsíra. Egy pillanat!
Nincs babcsíra?
Egyetek addig nyugodtan, kérlek!
Kimegyek a boltba.
Te vagy a legjobb!
A legjobb! Valaha!
Biztos nagyon frusztrált volt,
ha elment ehhez a sámánhoz.
Mi? Az anyám?
Megbolondult? Miért mondott ilyet neki?
Igazából...
Bocsánat!
Csak el akartam üldözni azt a kamu sámánt.
Nyelvbotlás volt.
Sose tudom befogni a számat.
Hihetetlen vagy!
Magyarázd meg!
Hogy érted?
Segítettél Seo-woo óvodájában?
És még képeket is csináltál?
Igen.
Nem megmondtam, hogy maradj távol tőle?
Miért nem hallgatsz rám?
Csak önkéntesen segítettem. Mi baj van ezzel?
Még csak rá sem nézhetek?
Hányszor mondjam, hogy nem mehetünk csak úgy oda?
Azt hiszi, a mostani anyja az igazi. Mi lesz, ha megtudja?
Ezt mind tudom.
De nem tehetek mást.
Ha játékot látok, mindig rá gondolok.
Nem tudok semmit megváltoztatni.
De hiányzik!
Szerinted csak neked?
Nekem is hiányzik. Tényleg!
Azt hiszed, nekem ez könnyű?
Hiányzik a lányom
és az unokám is.
Annyira hiányoznak,
hogy megszakad a szívem!
Lehet, hogy úgy tesz, mintha jól lenne, de nincs!
Csak visszatart mindent.
- Tudom. - Akkor miért mondtad neki?
Sajnálom!
Istenem!
De idehallgass!
Ha tudod, hogy ennyire szenved,
nem kéne valamit csinálnod?
Mire célzol?
Vissza kéne szerezned a helyed.
És aztán élhetsz.
- Anyádnak nem kell tovább szenvednie. - Elég volt! Befejeztük.
Nem fogom megtenni.
Fel fogok menni, ha Seo-woo rendben lesz.
Nem sikerül magyarázatot találnom, bármennyit is imádkozom,
de ha belegondolsz,
talán nem is olyan fontos, mit gondoltak az istenek.
Csak vedd vissza a helyed 49 napon belül,
és akkor nem kell majd kihagynod semmit!
Nem számít, mit gondolnak,
élj a lehetőséggel, vedd vissza az életed!
Azt mondtam, fejezd be!
Nem akarom.
Miről van szó?
Hyeon-jeong!
Miről beszélt?
Vissza kell venned a helyed 49 napon belül?
Máskülönben...
el fogod...
veszíteni az életedet?
Halló?
Gang-hwa, hol vagy?
Hyeon-jeong? Itthon.
Hyeon-jeong, kérlek, ne tedd ezt!
Ez az?
Ezt rejtegeted?
Hogy 49 nap múlva újra eltűnsz?
Miért halnál meg megint? Miért?
Élhetsz!
Csak szerezd vissza a helyed!
Szóval miért?
Számomra...
már nincs hely itt.
De van!
Vissza tudod szerezni.
Min-jeong miatt aggódsz?
Élned kell!
Nem akarsz addig élni,
míg Seo-woo „anyának” szólít?
Te vagy az édesanyja.
Az nem számít,
hogy én ki vagyok.
Akkor mi számít?
Hyeon-jeong...
Seo-woo miattam beteg.
Miattam.
Csak azt akarom, hogy egészséges legyen.
És veled mi van?
Veled mi fog történni?
Nem igazságtalan ez?
Olyan fiatalon mentél el,
anélkül, hogy megfoghattad volna a gyereked.
Ez még engem is feldühít!
Nem, nem engedhetlek csak úgy el. Soha!
Gang-hwa szereti őt!
Min-jeongot.
Gang-hwa szereti őt,
nem igaz?
Te is tudod.
Ennél mi lehetne fontosabb?
Hyeon-jeong!
Én csak azt akarom,
hogy Gang-hwa ne sírjon.
Ez minden.
Gang-hwa, gyere velünk!
Most nem vezethetsz!
- Majd eljövök... - Ne aggódj miattam!
Jól vagyok.
Ülj csak be hozzánk!
Rendben. Vezess óvatosan!
Később átnézünk.
Boldog vagyok
Jaj, de boldog vagyok
Eljött a nap, amire vágytam
Mily boldog ez a nap
Lazítsd el a vállad
És húzd ki magad
Vedd fel a ruhád
Hívd fel a cimborád
Örömmel telve
Fuss a virágos réten át
Énekeld
Énekeld velünk
Boldog vagyok
Jaj, de boldog vagyok
Yu-ri!
Jól van!
Yu-ri, én értelek.
Hyeon-jeong!
Cha úr!
Miért nem megy be aludni egy kicsit?
Jól vagyok.
Pihenjél!
Menjetek, biztos fáradtak vagytok!
Én jól vagyok.
Mindjárt visszajövök.
Hozzátok vissza a babámat!
Az én kis babámat!
Az én kislányomat!
Hozzátok vissza!
Kérlek!
Az én babám!
Kicsi babám!
Hozzátok vissza!
Nem tudunk rájönni, hogyan küzdjük le
az elbúcsúzás fájdalmának leküzdésére.
Mit csináljunk? Anyának gyenge a szíve.
- Yu-ri? - Hol van Yu-ri?
Most álmodunk?
Elment?
Itt van a dadusunk. Ismered már, nem?
Elintézem, hogy ne láss többé ilyet!
- Te rohadék! - Én?
A kislánya úgy néz ki, mint maga.
Yu-ri családja elsősorban.
Yu-rinak velük kell lennie.
Szerintem most már elengedhetjük.
Anya!