PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
ROK 2016
Ano?
Doktore Kje. Tohle je z personálního.
- Z personálního? - Vy jste o něco žádal?
Ne.
Z personálního oddělení...
UNIVERZITNÍ NEMOCNICE TONGSUNG 2016 VÝSLEDKY LETNÍHO POBYTU
VYBRANÍ UCHAZEČI KJE KUN-SANG, ČCHO KANG-HWA
KO HJON-DŽONG, ČCHA JU-RI
Život se stane neoddělitelnou součástí naší existence.
Pak nás náhle a s výsměchem opustí.
Tomu se říká loučení.
NAPSAT PŘÍSPĚVEK
MOJE PŘÍTELKYNĚ
MOJE PŘÍTELKYNĚ. POŘÁD NA TEBE MYSLÍM. JU-RI, CHYBÍŠ MI
V okamžiku loučení...
nás tváří v tvář realitě
zaplaví smutek.
Někteří před žalem zavírají oči,
aby se ochránili
a přežili toto nesnesitelné loučení.
Ale zavírání očí,
čas
ani nic jiného
smutek nezmírní.
8. DÍL LIDÉ, KTEŘÍ NEUMÍ ŘÍCT SBOHEM
Hej, šéfe.
Můžu držet deštník?
Ne, to nemůžete.
Vezete se zadarmo.
Za volant nemůžete. Nesouhlasíte?
Máte pravdu.
Jedeme.
Tak v tom případě si ještě...
Nevidíte, že mám promočené rameno?
I vlasy mám mokré.
Bože.
Kang-hwa.
Hele, rozbitý nose.
To je ale náhoda.
Musím jít.
Můžu k vám pod deštník?
Děkuji.
- Počkejte. - Uf.
- Co? - Podělíme se.
- Půjdu s vámi. - Bože.
Bože můj.
Tak moment, madam. Tedy, paní.
Dostal jsem se odtamtud až sem.
Teď jsem zase na začátku.
A co? Já se vás neprosila.
Teď se postarejte sám o sebe.
No, já...
Co?
Rozbitý nose!
Měl byste si doma uklízet!
„Měl byste si doma uklízet!“
Mimochodem, proč jste šly spolu?
No...
Nerada mluvíš se sousedy.
Ale s ní ses smála.
Opravdu?
Aha. Proč jsem se smála?
Je trochu divná.
So-u.
Nemůžeš být tak hrubá.
Buď opatrnější.
Hej!
Bože můj.
Co to děláte?
Tolik vám...
na So-u záleží?
Jistě. Je kouzelná
a sladká.
To nic není.
Znělo to hrozně, ale mám tvrdé čelo,
takže to moc nebolelo.
Vy vypadáte hůř než já. Máte dvě rány.
Musí to moc bolet.
Podle ní jsem milá. Není to divné?
Cože?
Ano.
Jsi milá.
To nemyslíš vážně.
Proč si to myslíš?
Asi viděla,
že jsi milá.
Tak ji musíme přijmout jako chůvu.
Dobře.
Pomátl ses?
Tys jí to dovolil?
Víš, co je chůva? Co teď budeš dělat?
Odjedu na Srí Lanku.
Asie to nespraví.
Leda tak Jižní Afrika.
Má tam naše nemocnice zaměstnance?
Děláš si legraci?
Vypadám tak snad?
Ne.
Měl jsi Ju-ri rovnou říct ne.
Ale ona to chce dělat.
Nemůžu jí to zakázat, když chce být se So-u.
Jsem na dně.
Hjon-džong, zavolej Ju-ri.
Musíme se domluvit, co budeme dělat.
Nemáme dělat nic, ale ona jen víří vodu.
Zavolej jí.
- Nepřijde. - Proč ne?
Máš pravdu. Kvůli mně.
- Vyhýbá se mi. - Proč?
Nechtěla se se mnou potkat. Byla to náhoda.
- Proč? - Protože má Min-džong.
Asi si myslela, že by mu ublížila, kdyby se objevila.
Za mnou taky nepřišla. Narazila do mě náhodou.
Správně.
Ju-ri řekla Min-džong,
- že je milá. - To Ju-ri řekla?
Jak to ví?
To ví jen ten, kdo ji zná.
Hej.
Co?
Řekl jsi vůbec Ju-ri o Min-džong?
Samozřejmě že ne!
Věděla to sama.
Že jsem se oženil a chodil s Min-džong do školy.
Cože?
To asi mohla zjistit.
Ale myslím, že Ju-ri zná Min-džong už dlouho.
Nebo se pletu?
Určitě
něco skrývá.
Nepřišla jsem ti zničit život.
Pamatuješ si něco?
Pamatuješ si, jak jsi přišla zpět k životu?
Ne, nepamatuji.
Ale myslím,
že musím něco udělat.
Něco udělat? A co?
To je...
- Já vím. - Víš?
Jistě. Musí to být jasné i vám.
Ale chtěla, abych posečkal.
Chci to říct Min-džong a vzít Ju-ri za její matkou.
Ale...
o mě nejde.
Pro teď...
na ni počkám.
Souhlasím s tebou.
Mluvili jsme o Čcha Ju-ri.
Obvykle neudrží tajemství.
Musí existovat důvod, proč se tak chová.
Musí existovat důvod.
Proč mi neodpovídají?
Vím, že je Ju-ri proklela,
ale nevěřím, že by ji za to oživili.
Nebyla první duch, který bohy proklel.
Musí za tím být víc.
Kang-hwa.
Je s Min-džong všechno v pořádku?
- Ne, to není. - Proč ne? Chce se rozvést?
Jak jsi na to přišla?
Kun-sang tě připravil o rozum?
Proč tak vyvádíš?
- Ne? - Ne.
Od doby, kdy se Ju-ri vrátila,
se cítím mizerně a nemůžu se Min-džong podívat
do očí.
Aha.
Ty, Hjon-džong.
Ano?
So-u
byla na psychologickém vyšetření, protože to školka doporučila.
No,
jazyk, kognitivní schopnosti a vývoj...
U všech má uvedeno,
že zaostává.
Hjon-džong, co mám dělat?
No,
to se dalo čekat.
Je o moc pomalejší?
Co na to Min-džong?
Řekl jsem jí, aby se nebála.
- Že o nic nejde. - Cože? Kang-hwa.
To je k nevíře.
Cože?
O tomhle bys neměl mluvit se mnou.
Tys jí řekl, že o nic nejde?
No, nechtěl jsem,
aby si myslela, že je to její chyba.
Musí se s tím také popasovat.
To ale musí ona sama.
Bože.
Přehnaná starostlivost nepomůže.
Dobře.
Bože.
Popo, jak se máš?
Chyběla jsem ti, že?
Nemůžu si jít za tebou hrát.
Poslechni.
Dobře. Lehni.
Sedni. Lehni.
Tak je to správně. Hodný kluk.
Popo, jsi tak chytrý pejsek.
Už si zase hraje sám.
Ale vypadá to, jako by tam někdo byl.
Být člověkem je tak nepohodlné.
VÁPNÍK, HOŘČÍK, VITAMÍN D+
To je zvláštní.
Opravdu tě nikdo nenapadá?
Někdo, kdo ti je za něco vděčný?
Ne, nikdo.
Nikdo z našich sousedů to nebyl.
- Ani mě nikdo nenapadá. - Tak kdo?
Kdo nám to tu nechává?
Jak ví, že máš špatná játra?
Vitamíny na játra.
Minule něco na kolena pro mámu. Teď vápník.
A co je tedy
tohle?
Tak tohle je k zbláznění.
Ani mí přátelé neví, že si do piva dávám gumídky.
Jak to zjistili?
Za celý den jsem ani jednou
neslyšel Popa štěkat. Ani jednou.
A přitom na lidi štěká.
To je vážně divné.
Kdo to mohl být?
Žádné ovoce ani nápoje.
Vždycky jen vitamínové doplňky.
Ne, to není nutné.
- V pořádku. - Řeklas, že tě bolí kolena.
Musíš brát vápník a hořčík.
Táta má špatná játra,
potřebuje ostropestřec.
Každý užívá vitamínové doplňky.
To nic. Neutrácej.
Neposílej to už. Nevezmu si to.
Ber je ty.
Já jsem ještě mladá.
Ty a táta byste měli.
Prostě je pošlu.
Už jsi skončil?
Skončils, že?
- Ne? - To je šílené.
Kam jdeš?
Jdu na čerstvý vzduch.
Kde je klíč od kola?
Na kolo je chladno.
- Nachladíš se. - Neboj.
Kde je klíč?
Zajímalo by mě, jestli to berou.
Chtěla bych je zkontrolovat.
Deprimuje mě to.
Dej mi jeden.
Je zima.
Můžeš se nachladit.
Vezmi si šálu.
Je tak kouzelná.
Je stará asi jako So-u.
Mami, taky se můžeš nachladit.
Jsem v pořádku.
Je zima.
Nasbírej ještě šišky.
Ráda si hraje venku.
Dala mi tuhle šišku.
Líbí se ti?
Moje máma má také vnučku.
Páni.
Dej mi další.
Asi snědla hodně bonbónů.
Ať si dnes dá.
Měla bys být opatrná.
Je tak roztomilá.
Ještě tuhle.
Je toho spousta.
Bavíte se.
KRÁSNÝ ZAČÁTEK ČONG GJONG-HUN, KIM HJE-SU
KIM PAN-SOK
Vaše dcera se vdává?
Ona se vdává.
Cože? Opravdu?
- Blahopřeji. - Je to pravda.
Konečně se vdává. Blahopřeji.
Děkuji. Ale já se nevdávám.
Nic jste neřekl, ale pořád jste se bál.
Vašim dvěma dcerám je skoro 40, ale jsou stále svobodné.
Čtyřicítka není žádný věk.
To je pravda.
On byl svobodný až do smrti.
A bylo mu přes 40.
Myslím, že teď můžete jít v klidu nahoru.
Řekl jste, že půjdete,
až se některá dcera vdá.
Paní Mi-dongová to ráda uslyší.
Já vím.
Teď už si můžu oddechnout.
Cože? Vy jste tady zůstával kvůli svatbě své dcery?
Ne tak úplně.
Mám jen dvě dcery.
V rodině nebyl žádný muž.
Bál jsem se, že mám v rodině jen tři ženy.
Víte, že svět venku je tvrdý.
Tak cítí otec dvou dcer.
Teď mám zetě
a můžu bez starostí odejít.
Proč? Už jdeš, Hje-su?
Půjdu s tebou.
Mimochodem,
proč nastávající nevěsta vypadá tak zdrceně?
To je pravda.
Já to vím.
Mimochodem, není tady babi.
Ona ještě nepřišla?
- Babi? - Babi.
Dnes bude rituál. Pojďte ven.
Proč se tam zašíváte?
Babi?
Kwi-sun.
Hej, Čong Kwi-sun.
Není tam, zlato.
Před chvílí odešla.
Kam šla, aniž by mi to řekla?
Zlato, chceš něco proti bolesti?
Ale ne.
Jsem v pořádku.
Jak se cítíte? Máte bolesti?
Jen zřídka bere něco proti bolesti.
Správně. Je velmi statečná.
Jsem v pořádku, doktore.
Dá se to vydržet.
Většina lidí by křičela bolestí
a něco chtěla. Jste skvělá.
Samozřejmě. Je to moje dcera.
Dobrá práce.
Jsem na tebe hrdá.
Ale řekněte nám, kdyby to bolelo. Nemusíte tak trpět.
Dobře.
Proč to říká, když je tak trpělivá?
Holčičko moje, jsi šikovná.
Srdíčko moje.
Tohle se mi líbí. Je to prosté.
Šik, ale ne moc.
No páni.
Vypadá zanedbaně.
- Ty nejsi v Jižní Africe? - A ty na své planetě?
Nepracuješ? Proč se tady poflakuješ?
Jedete do Jižní Afriky?
Chce, aby ho tam vyslali co nejdřív.
Tohle chcete, když jste v disciplinárním řízení?
To není možné, ne?
Není. Pokud vám nepřeskočilo.
Díky.
Jste neústupná a přímá.
Vždycky si stojíte za svým.
V lidech musíme vidět to dobré.
Měly byste ho chápat.
Má to v hlavě pomotané.
Nepodařilo se vám sehnat ty hodinky z limitované edice?
Ono je něco, co nedostanete?
Ani v zámoří se mi je nepodařilo sehnat.
Ale někdo je měl.
Viděl jsem je. A musím je mít.
Tak požádejte tu osobu.
Kdo je měl?
Kang Bin.
- Já? - Cože? Kang Bin?
Ten baseballista?
Ano.
NEUROPSYCHIATR KJE KUN-SANG
Vaše manická deprese je na nízké úrovni.
Kde jste koupil ty hodinky?
Cože?
Aha, tyhle.
Má na hodinky oko.
Máte úroveň.
Mimochodem, Kang Bin nevypadal na sebevraha.
Proč to udělal?
To je záhada.
Musím se vrátit k práci.
Dejte si kávu.
Bože. Ksakru.
Protože pracujete ve školce,
nepotřebuji váš životopis.
Od příštího týdne se o ni dobře starejte.
JMÉNO
CHŮVA
- Už jdeš? - Nevstávej. Zatím.
So-u, ahoj.
Ahoj.
No...
Co? Proč?
Onehdy jsi mluvila o psychoterapii pro So-u.
Nezajdeme...
do toho centra spolu?
Nechtěls, abych si dělala starosti.
Co? No...
To jsem říkal.
Nevadí. Žádné obavy. Zatím ahoj.
Co to mělo znamenat?
Dobře. Chápu.
Nejdřív vyhodím toho ducha.
O čem to mluvíte?
Při vaší rychlosti
umřeme a zůstaneme tu jako duchové.
Rychle!
Dobře. Chápu.
Bože.
Pálí mě oči.
Co proboha chápete?
Bože.
Tak se to nedělá.
Musíte to krájet takto.
To je deprimující.
Bože.
- Dnes máme na svačinu mandarinky. - Dobře.
Slečno Kimová,
gratuluji vám k sňatku.
Děkuji.
Svačina je hotová.
- Ano. - Mandarinky jsou krásné.
- Pojďte. - Ochutnáme.
Jsi mrtvý!
Teď, když tu nejsou duchové, hraje si s ostatními dětmi.
Počkej. Podívej na tohle.
Sleduj.
Podívej se na tuhle barvu.
Co je to?
Ksakru.
To je divné. Co se stalo?
Co...
Bože.
Ať vás ani nenapadne utéct.
Cože?
Co...
Pane.
Jak je tohle...
Neměl jsem tušení.
Často chodím dovnitř a ven.
To je mi líto.
To je v pořádku. Nevěděl jste to.
Také jsem to pět let nevěděla,
dokud se to nestalo.
Už se ve školce nikdy neukážu.
Dobře.
Nevěděla jsem, že slečna Kimová je vaše dcera.
Velmi dobře se stará o mou dceru.
Vážně?
Nevěděl jsem, že vazby mezi duchy sahají až k živým.
Já vím.
Duchové i lidé by měli žít správně.
Svět je tak malý.
Jasně. Blahopřeji.
Slečna Kimová se vdává.
Správně.
Teď můžete v klidu odejít nahoru.
Také si to myslím.
Děkuji.
Mimochodem,
ohledně Hje-su.
Stalo se jí ve školce něco špatného?
Ne. Proč?
Zanedlouho bude mít svatbu,
takže by měla být šťastná.
Ale vypadá deprimovaně a hodně pláče.
Zajímalo by mě, zda je smutná,
že nebudu na její svatbě.
Neudělal jsem pro ni nic dobrého.
Cítím se mizerně.
Ale možná jsem jen přecitlivělý.
To je moc špatné.
Mrtvé dítě se bojí o svou matku natolik, že nemůže odejít.
- Cože? - Každý den pláče
kvůli své mámě.
Zástupy zlých duchů u vás mají otevřené dveře.
Jakmile provedete rituál, všech se jich zbavíte.
Nebo použijte tento talisman.
Co si to dovolujete?
O čem to mluvíte? Kdo pláče?
Vy ubohá nicko.
Jak se opovažujete
- vykládat takové věci? - Cože?
Znáte vůbec její dceru?
Co je to?
To je můj talisman.
Já nejsem podvodnice.
- Kdo jste? - Já?
Píše se tu www.midongs.co.kr.
„Midongs“.
Já jsem paní Mi-dongová.
- Cože? - Jen jste si můj talisman stáhla.
Měla byste za to zaplatit.
Nemůžete si to jen tak stáhnout.
Vypadá to tak levně.
Co to podle vás je?
Vy jste Mi-dongová?
Ano.
Zůstaňte stát.
Ksakru!
- Ta zatracená mrcha. - Nechoďte.
Už se neopovažujte sem znovu přijít.
Proč se tady potulují takoví šmejdi?
Ksakru.
Ona nepláče.
Jen se stále potuluje kolem.
Potuluje?
Moje dcera? V tomto světě?
Ne, tak jsem to nemyslela. To je...
Jste jako ona. Asi vám exorcismus pěkně sype.
To jsem ještě nezažila.
Ne, tak to není.
Bože.
Ksakru. Hloupá pusa.
Bože můj.
Co se stalo?
Stalo se něco v chrámu?
Ne, nic.
To není pravda.
Určitě se něco stalo.
Jen mě vytočili nějací idioti.
Ale jsem v pohodě.
Ne. To nic. Zapomeň na to.
- Dobře. Na zdraví! - Na zdraví.
Na zdraví.
- Napijeme se. - To je dobré.
Omluvte mě.
Vy jste ale pijan.
Pití, to je moje.
Sodžu, pivo, whisky i likér kaoliang.
To máte štěstí. Můžete hodně pít.
Ale ani tak se mnou nevychází.
To není pravda. Rozumíme si dobře. To jste nevěděla?
Asi jsem jediná, kdo to nevěděl.
Pracuje v kuchyni, ale každý den se potuluje po školce.
My se máme držet v kuchyni.
Člověk by neměl být tak sobecký a starat se jen o svou práci.
Měla bych pomoci učitelkám a ředitelce.
Ve školce mám pocit, že jsem doma.
Vy hlavně neděláte dobře svoji práci.
Hleďte si svého.
Pravda je, že nám hodně pomáhá.
- Aha. - Asi milujete děti.
Miluje So-u, a ne děti.
Pořád si jen hraje se So-u.
Prostě mám ráda roztomilé děti.
Je tak kouzelná.
Až vyroste, bude krásná.
Mohla by být herečka. Ale nechci z ní mít celebritu.
Páni, mluvíte jako její skutečná máma.
Je hloupá.
So-u je kouzelná.
Já vím.
Bože, slečno Kimová.
Svatba je za rohem. Přestaňte pít.
To je v pořádku. Dejte mi to.
Dnes chci pít.
Slečno Kimová.
Chápu. Je smutná, že se vdává.
- Jen to vypijte. - Tak se napijme.
Na zdraví.
Slečno Kimová.
Co se děje?
Slečno Kimová. Proč před svatbou pláčete?
Proč se vdávám?
Proč bych se měla vdávat?
Chybí vám
tatínek?
Bude chybět na vaší svatbě,
a tak jste smutná.
Ne.
V tom to není.
Hje-su.
Moje dcero.
Co se děje?
O co jde?
Tak půjdu uličkou sama.
Ale o to nejde.
Cítím teď smutek, ale vyrovnám se s tím.
To není ten problém.
Jen je mi táty líto.
Proč je vám ho líto?
Kdybych se nevdávala pozdě...
Kdybych se vdala dřív,
mohl u toho táta být.
Celý život obětoval mně a sestře.
Ale odešel a nemohl si užít oslavu.
„Vychoval jsi svoje děti dobře.
Tvoje oběť se nakonec vyplatí.“
Ani tohle jsem mu nemohla říct.
Neměl ani šanci se svými dětmi pochlubit.
Tohle lidé řeknou, když budu zítra vypadat šťastná.
„Lituji otce nevěsty.
Ani jí nemohl přijít na svatbu.“
Je to všechno moje vina.
Ubohý tatínek.
Nic jsem pro něj neudělala.
Ani to, co dělají všichni ostatní.
Slečno Kimová.
Pane Kime.
Co tady děláte tak pozdě v noci?
Po chemoterapii nemůžeš v noci spát.
Já vím.
Pacienti musí dobře spát.
Bolí to?
Jsi statečná.
Bolí to.
Hodně.
Ale já to vydržím.
Proč?
Nevím.
Kdykoli cítím bolest,
myslím na mámu.
Můžete se s pacientkou rozloučit.
Mami.
To jsem já, Jong-ä.
Vidíš mě?
Mami.
Mami, vzbuď se, prosím.
Mami, prosím. Vzbuď se.
Mami, řekni něco, prosím. Jen slůvko.
Mami.
Mami, vzbuď se a řekni mi něco.
Mami.
To...
bolí.
Mami.
Mami...
Promiň, mami.
Moje máma odešla v hrozných bolestech.
Zemřela v bolestech kvůli mně.
Jong-ä...
Naléhala jsem.
Chtěla jsem vyzkoušet všechno, co šlo.
Nutila jsem ji k léčbě.
Kvůli mně...
musela odejít v hrozných bolestech.
Kdykoli cítím bolest, říkám si,
že pro mámu
to bylo horší.
Takže to musím...
vydržet.
Tak se cítím.
Proto to snáším.
To není tvoje vina.
Bože můj.
Bože, ty blázínku.
Ty blázínku.
Žádné loučení
na tomto světě není krásné.
Jen to bolí čím dál tím víc.
Předstíráte, že je to za vámi,
ale pořád v sobě máte něco polámaného.
Ale její matka zemřela už před časem.
Čím je starší, tím je bolest větší.
Čím jste starší a víc životu rozumíte, bolí loučení víc.
Když se nad tím zamyslíte,
kolik lidí se před smrtí
rozloučí
a nechá poslední vůli?
Ti, kteří to dokážou, by měli vědět, jaké mají štěstí.
Jejich předci asi byli dobří lidé.
Máte pravdu.
Pan Kim je nejspíš hrozně smutný.
Je mi líto, že si jeho dcera
tím musí před svatbou procházet.
Lidé ji možná mohou utěšovat,
ale chápu, že ji to může obtěžovat.
Když budou litovat jejího otce, zraní jí to ještě víc.
Já vím.
Ju-ri.
Pane Kime.
No...
Prokážete mi laskavost?
Máme ještě chvilku čas.
Není kam spěchat.
Dobře.
INFORMACE
Co je to?
Kdo to tady nechal?
Mému nejdražšímu klenotu.
To je v pořádku.
To je v pořádku. Nic se neděje.
No tak, neplač.
To je v pořádku.
To jsou moje oblíbené šaty.
To je dobré.
To je v pořádku. Nic se neděje.
ZAMÍTAVÝ DOPIS OD UNIVERZITY JMÉNO: KIM HJE-SU
Nechápu to.
To je v pořádku.
To je v pořádku. Nic se neděje.
- Neplač. - Promiň, tati.
Bože můj.
To je v pořádku.
Promiň, tati.
To je v pořádku.
Nevěděl jsem,
že tě moje strádání tak hluboce zraní.
Omlouvám se, že jsem nebyl lepší táta.
Holčičko moje,
jedno vím jistě.
I když jsem byl celý život chudý a bezmocný,
vždy jsem tvrdě dřel.
Nelituj mě, a místo toho
si mě pamatuj jako silného člověka.
A nemysli si,
že jsi pro mě nic neudělala.
Vždycky si budu vážit
té zubní náhrady, kterou mám od tebe.
KIM PAN-SOK
Proč jste šli až sem?
Nejsme tu kvůli vám.
Jsme tu kvůli svatbě Kimovy dcery.
To si ujít nenecháme.
- Jistě. - My tu nejsme kvůli vám.
Páni, vy jste ale otravové.
Co jste to řekla?
Ale nic.
Mluvila jsem pro sebe.
Vyděsila jste mě.
Nyní přichází nevěsta.
Přivítejme ji!
Škoda, že musí uličkou jít sama.
Kéž by to mohl být její otec.
Já vím.
Pane Kime!
V tom světle vypadá nádherně.
Ano, i z výrazu mu čiší radost.
Vychoval svou dceru skvěle,
i když byl jen řidič.
Nádherná mladá dáma.
Já vím.
Je pozorná a laskavá.
Skvělá práce, Pan-soku.
Existuje důvod,
proč bychom měli vést slušný život.
Váš život není jen váš,
ale i vašich rodičů.
NESPRÁVNÝ VZOR
Divné. Přísahala bych, že je správný.
Jsem doma.
Přišla jsi právě včas.
Mohla bys zkusit odemknout tátův telefon?
Prý je vzor nesprávný.
Onehdy si ho změnil. Já mu ho změnila.
Ale proč?
Jeho telefonem jsem ofotila Popovu diagnózu.
Nový veterinář ji potřebuje.
Tady. Jdu si dát sprchu.
Co to všechno je?
Proč jsem nedržela pusu?
Proč jsem tak zbytečně mlela?
Jistě, že ji rozzlobilo,
že kolem obchází duch její dcery.
Ksakru. Za to může ta falešná šamanka.
Jestli to zjistí Ju-ri, bude dusno.
Kde mám telefon?
POTÍŽISTKA
PANÍ MI-DONGOVÁ
- Haló. - Kde jste?
Já? Jdu po ulici. Proč?
Zastavte se za mnou.
Musím vám něco říct. Já...
Nemůžu. Mám hlad
a zrovna jdu na večeři.
Vy přijďte za mnou. Nashle.
Hej.
Hej, počkejte!
To je k nevíře.
Ksakru.
ZPRÁVA POTÍŽISTKA
To myslí vážně?
Ale co na tom sejde?
Zapomeň na to.
NADPŘIROZENÉ SCHOPNOSTI
Spíš „nadpřirozeně ujetá“, ne?
Buďte zticha, huso.
- Ju-ri je vaše kamarádka? - Ano.
Ani náhodou.
Je to jen šamanka.
Jak můžeme být kamarádky?
Je ve věku mé mámy.
To není pravda. Jsem o deset let mladší.
Vypadá mnohem mladší než vy.
V poslední době jsem na vás příliš hodná.
- Nebo snad ne? - Vidíš? Je to podřadná šamanka.
„Podřadná“?
Mimochodem,
jak dlouho se už znáte?
Nevěřím v pověry.
Ale po návratu mezi živé myslím,
že na šamanismu může něco být.
Tak jsem se jí šla zeptat,
proč jsem se vrátila. Tak jsme se poznaly.
- Ano? - Rozhodně.
To nejsou pověry. To je humanismus.
Tak proč se vrátila mezi živé? A jak?
No, to je tak...
Ne.
To, co se stalo, je...
Občas se to stává.
Snažím se tomu přijít na kloub.
Zjišťuji, proč se vrátila mezi živé.
Hjon-džong, mám chuť na vepřové s fazolovými klíčky.
Jistě.
Ale klíčky došly. Chviličku.
Nemá klíčky?
Jen do toho, a jezte. Prosím.
Zaskočím do obchodu.
Jsi nejlepší.
Nejvíc nejlepší.
Asi byla tak na dně,
že šla za šamankou.
Co? Moje máma?
Zbláznila jste se? Proč jste jí to říkala?
Myslím...
Omlouvám se.
Snažila jsem se odvést řeč od té falešné šamanky.
Ujelo mi to.
Neumím držet jazyk za zuby.
Nevěřím vám.
Vysvětli mi to.
Co tím myslíš?
Byl jsi u So-u ve školce?
A dokonce jsi fotil?
Ano.
Neřekla jsem, aby ses držel od So-u dál?
Proč mě neposloucháš?
Jen jsem vypomáhal. Co je na tom špatného?
To ji nemůžu ani vidět?
Ty nechápeš, že se s ní nesmíme stýkat?
Současnou matku považuje za vlastní. Co když to zjistí?
To všechno vím.
Ale nemůžu si pomoct.
Kdykoli uvidím hračku, pomyslím na ni.
S tím nic nenadělám!
Ale ona mi strašně chybí!
Myslíš, že jen tobě?
I mně chybí. Opravdu moc.
Myslíš, že pro mě je to snadné?
Nesmírně mi chybí dcera
i vnučka.
Chybí mi tolik,
že mi to rve srdce na kusy!
Možná předstírá, že je v pořádku, ale není.
Jen to drží v sobě.
- Já to vím. - Tak proč jste jí to říkala?
Omlouvám se.
Bože můj.
Ale poslyšte.
Když víte, jak vaše máma trpí,
neměla byste něco udělat?
Co tím chcete říct?
Vraťte se na své místo co nejdříve.
Potom můžete žít.
- Vaše máma už nebude muset trpět. - To stačí. Skončily jsme.
To neudělám.
Až bude So-u v pořádku, půjdu nahoru.
Modlím se za odpověď, ale není to nic platné.
Zamyslete se nad tím.
Možná není důležité to, proč vás bohové oživili.
Prostě se vraťte na své místo do 49 dnů
a o svůj život už nepřijdete.
Bez ohledu na bohy
si vezměte svůj život zpět.
Už toho nechte.
Nechci.
O čem to mluvíte?
Hjon-džong.
O čem to mluvila?
Do 49 dnů si musíš vzít své místo zpět?
Jinak...
znovu přijdeš...
o život?
Haló.
Kang-hwa, kde jsi?
Hjon-džong? Jsem doma.
Hjon-džong, tohle nedělej. Zapřísahám tě.
Tak kvůli tomu?
Kvůli tomu se skrýváš?
Protože za 49 dnů zase umřeš?
Proč bys znovu umírala? Proč?
Můžeš žít.
Jen musíš zaujmout své místo.
Tak proč?
Pro mě...
už tu není místo.
Ale je.
Můžeš ho mít zpět.
Bojíš se o Min-džong?
Musíš žít.
Nechceš žít,
dokud ti So-u nebude říkat máma?
Jsi její máma.
To, že jsem její máma,
není důležité.
A co je důležité?
Hjon-džong...
So-u je kvůli mně nemocná.
Kvůli mně.
Chci, aby byla zdravá.
A co ty?
Co bude s tebou?
Vždyť je to nefér!
Zemřela jsi mladá,
aniž by sis ji mohla pochovat.
I mně to přijde nefér!
Ne. Už tě nenechám odejít. Nikdy.
Kang-hwa ji miluje!
O Min-džong.
Kang-hwa ji miluje,
ne?
Ty to víš.
Co je důležitějšího než tohle?
Hjon-džong.
Jediné, co chci, je,
aby Kang-hwa neplakal.
Víc nechci.
Kang-hwa, nastup.
Teď řídit nemůžeš.
- Vyzvednu ti auto... - Žádné obavy.
Budu v pořádku.
Prostě si nastup.
Dobře. Jeď opatrně.
Zastavíme se později.
Jsem šťastný.
Jsem opravdu šťastný.
Je tu den, na který jsem čekal.
Tak radostný den.
Ramena stáhni dozadu.
A vypni prsa.
Ležérně se oblékni.
A zajdi za přáteli.
S lehkým srdcem.
Proběhni se venku.
A zpívej.
Zazpívejme si spolu.
Jsem šťastný.
Jsem opravdu šťastný.
Ju-ri.
Dobře.
Ju-ri, já to chápu.
Hjon-džong.
Pane Čcha.
Proč se nejdete prospat?
Jsem v pořádku.
Odpočiňte si.
Běžte domů. Jste unavený.
Nic mi není.
Hned se vrátím.
Vrať mi moje dítě!
Moje dítě.
Vrať mi ji!
Moje dítě.
Vrať mi ji!
Asi nikdy nenajdeme způsob,
jak se s loučením vyrovnat.
Co budeme dělat? Máma má slabé srdce.
- Ju-ri? - Kde je Ju-ri?
Je to sen?
Je pryč?
To je So-unina chůva. Znáš ji, že?
Postarám se, abys už takové věci nevídala.
- Vy bastarde. - Já?
Vaše dítě vypadá jako vy.
Dřív Ju-riina rodina.
Ju-ri patří k nim.
Věřím, že je čas nechat ji jít.
Mami.
Překlad titulků: Kamila Králíková