‎UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
‎CHA YU-RI
‎Crezi că ești șefă aici?
‎Nu mai plânge!
‎Doamne, nu pot să dorm.
‎Nu mai plânge și prezintă-te
‎dacă ești nouă aici!
‎Pare tare speriată și tulburată.
‎Nu pricepi ce ți se întâmplă ‎și ești îngrozită, așa-i?
‎În plus, crede că e absolut nedrept.
‎E foarte tânără.
‎Nu cred că și-a imaginat ‎că va fi fantomă înainte de 40 de ani.
‎Of, știu cum te simți.
‎Te simți nedreptățită și ești înfricoșată.
‎Tristă, nu te poți opri din plâns.
‎Nu-i așa?
‎Soțul meu plânge tot timpul.
‎Ce mă fac?
‎Ce-o să fac cu biata mea mamă?
‎Am crezut că să mori înseamnă doar să încetezi să trăiești,
‎după ce te-ai bucurat din plin de timpul pe care ți l-a dat Dumnezeu.
‎PARK HYE-JIN
‎Hye-jin!
‎Îmi pare rău.
‎Fetița mea...
‎Biata mea fetiță!
‎JEONG GWI-SUN
‎Ar trebui să fii la spital.
‎Ești bolnavă. Ar trebui să stai în spital.
‎Puiul meu.
‎Însă, după moarte, mi-am dat seama de un lucru.
‎Viața mea nu-mi aparținea pe de-a-ntregul.
‎EPISODUL 6: FAMILIA E PE PRIMUL LOC ‎PÂNĂ ȘI ÎN FAȚA MORȚII
‎E o prostie.
‎- Știu. ‎- Mă pricep.
‎Atunci ar trebui s-o faci.
‎Un mariaj de conveniență. S-a decis?
‎Serios?
‎- Chiar e nevoie? ‎- Bănuiesc că urăști ideea.
‎- Un mariaj de conveniență? ‎- Ce amuzant!
‎Bine ai venit!
‎Ce te aduce pe aici, Min-jeong?
‎Ei bine...
‎Nu ‎soju‎. Dă-mi un pahar de bere, te rog.
‎Bine.
‎Berea are prea multe calorii.
‎Bine.
‎Să mergem!
‎Seo-woo, te-ai distrat azi?
‎- Da. ‎- A fost frumos.
‎Pe aici.
‎O mâncăm mai târziu.
‎Să mergem acasă!
‎Chiar așa ciudată e Seo-woo?
‎Mă întrebam ‎dacă e foarte diferită de Ha-jun.
‎E în regulă. Nu cred că știe.
‎Nici nu și-ar putea imagina că am revenit la viață.
‎Hyeon-jeong, eu plec.
‎Nu-i da mai mult de două sticle!
‎Seamănă prea mult,
‎din cap până în picioare.
‎Cum pot să arate exact la fel?
‎Ei bine...
‎Min-jeong, ce vrei să...
‎Uite.
‎Sunt de mărimi diferite,
‎dar arată exact la fel.
‎Dar nici măcar nu-s gemeni.
‎A, creveții!
‎Te referi la creveți.
‎Da.
‎Probabil că pentru noi arată la fel.
‎Dar dacă te uiți cu atenție, ‎sigur sunt diferiți.
‎Da, creveții.
‎Seo-woo e...
‎așa de importantă pentru tine?
‎Firește. E adorabilă
‎și e tare dulce.
‎Atunci...
‎poți să fii mama lui Seo-woo.
‎E beată, nu?
‎Da, a băut mai mult decât poate duce.
‎Ce...
‎s-a întâmplat?
‎Nu e nevoie să-i dai căpșuni. E în regulă.
‎Dar acestea sunt delicioase.
‎- E în regulă. ‎- Seo-woo nu poate
‎să mănânce căpșuni, dnă Jeon.
‎E alergică la căpșuni.
‎- Nu are voie. ‎- E alergică?
‎Doamne, îmi pare rău! Nu știam.
‎M-ai bătut?
‎Nu.
‎Poftim? Ce-ai pățit la față?
‎Nu știi?
‎Eu?
‎Nu știu.
‎Am dormit aici azi-noapte.
‎Ce-ai făcut? Ce s-a întâmplat?
‎Nu mai țin minte.
‎Poftim?
‎Ești bine? Nu te doare?
‎De ce duhnești așa?
‎Ai băut?
‎Sunt tare supărat.
‎Ce e cu fața ta?
‎Ce s-a întâmplat azi-noapte?
‎Nu e nevoie să știi.
‎Îmi curge puțin sânge din nas. ‎Nu e mare scofală.
‎Cum să nu fie mare scofală?
‎Lui Hyeon-jeong a mea ‎îi curge sânge din nas!
‎Hai, lasă!
‎Cealaltă persoană probabil e moartă.
‎Acum va trebui să mă spetesc
‎să plătesc despăgubiri.
‎Lupul nu-și schimbă năravul. ‎Tu și încăierările tale!
‎Ia vezi!
‎Am fost lovită.
‎Exact. Ai fost lovită.
‎Asta nu se întâmplă.
‎Te-a lovit și-ai lăsat-o să plece?
‎Așa e.
‎N-ar fi trebuit s-o las să scape cu viață.
‎Ha-jun, închide ochii.
‎Bine.
‎Ha-jun, deschide ochii!
‎Încăierări?
‎Din cauza ta nu pot să mă las!
‎Asta trebuie să doară, ‎iar asta, să fie de nesuportat!
‎Ha-jun, acum poți deschide ochii.
‎Să mergem la creșă!
‎Tati e în regulă. N-o să plângă.
‎Să mergem!
‎Doare.
‎Vai de mine!
‎Doamne!
‎Nemernic împuțit!
‎Dumneata la ce te uiți?
‎- Ascultă! ‎- Ce nemernic ești!
‎- Cum îndrăznești? ‎- Fiu de...
‎Ne-ai mai și acceptat ofrandele!
‎Nu e corect să oferi ‎tratament preferențial!
‎Ce-a spus Yu-ri de a redevenit om?
‎„Nemernicule! Javră!”
‎L-a făcut cum i-a venit la gură.
‎- Nu ne poți face asta! ‎- Ce javră!
‎- Ești o javră plină de răutate. ‎- Nenorocitule!
‎- Fiu de... ‎- Ar trebui să mori!
‎- Nu fi așa! ‎- Ce nemernic!
‎- Mori odată! ‎- Ești groaznic!
‎- Împuțitule! ‎- Nu faci nici doi bani!
‎Dacă îl mai provoacă așa, ‎o să-i pedepsească Cerurile.
‎- Javră... ‎- Ce?
‎- Vai de mine! ‎- Nu!
‎Vai!
‎Nu cred că vor redeveni oameni ‎dacă-l înjură.
‎Mi-ja.
‎Da, domnule.
‎Mă căutați?
‎Dacă sosește doamna Mi-dong, ‎trage de timp!
‎Doamne!
‎Ce?
‎O să vă bateți cu mine?
‎Ce e asta?
‎Auzi fantomele cântând? Imnul fantomelor furioase?
‎E muzica fantomelor Ce refuză să mai fie înrobite!
‎Când bătaia inimii tale Răsună ca un bubuit de tobă
‎Ziua de mâine se va deschide Și voi redeveni om
‎Auzi fantomele cântând? Imnul fantomelor furioase?
‎E muzica fantomelor Ce refuză să mai fie înrobite!
‎Când bătaia inimii tale Răsună ca un bubuit de tobă
‎Ziua de mâine se va deschide Și voi redeveni om
‎Ce credeți că faceți?
‎E o luptă.
‎- Luptă! ‎- Luptă!
‎- Ce? ‎- Constituția, articol unu, paragraf unu.
‎Lumea fantomelor ‎e o republică democratică.
‎Fantomele dețin suveranitatea.
‎- Fantomele. ‎- Fantomele.
‎Și toate fantomele sunt egale.
‎Dar pe tine te încălzește numai Yu-ri.
‎- Numai Yu-ri. ‎- Numai Yu-ri.
‎Te interesează, nu te încălzește.
‎- Ce? ‎- Te interesează.
‎„A încălzi” înseamnă...
‎Las-o baltă!
‎Nu, asta nu contează.
‎Nu are niciun sens ‎ca doar Yu-ri să devină om!
‎Nu mai putem suporta asta.
‎Așa că o să protestăm.
‎- E un protest. ‎- E un protest.
‎Protest, pe naiba.
‎V-ați pierdut mințile ‎și ați înjurat zeitățile.
‎Pun pariu că abia așteptați ‎să ajungeți sus.
‎- Unde-mi sunt clopoțeii? Unde? ‎- Vai de mine!
‎Unde au dispărut?
‎Nu vă pierdeți curajul.
‎Nu ne poate trimite acolo, sus.
‎- Ce? ‎- Serios?
‎- Știam eu. ‎- Haide!
‎- Fă-o! ‎- La naiba!
‎Fir-ați voi...
‎Cât am băut?
‎Nu-mi amintesc nimic.
‎Seo-woo e...
‎așa de importantă pentru tine?
‎Firește. E adorabilă
‎și e tare dulce.
‎Atunci...
‎poți să fii...
‎Sunt sigură că am zis ceva.
‎Ce naiba am zis?
‎Bună, Seo-woo!
‎Te simți bine?
‎Păi... Da.
‎Apropo, nasul tău...
‎Am căzut din pat azi-dimineață.
‎Am înțeles.
‎Păi... Să mergem!
‎Trebuie să plecăm.
‎Hai!
‎Bănuiesc că te duci undeva.
‎Da.
‎Ele trei ce-au pățit?
‎S-or fi bătut?
‎Nu, sunt de aceeași parte.
‎- Ce? ‎- Ce?
‎Au toate același leucoplast.
‎Ești foarte perspicace.
‎Cred că ceva se petrece.
‎- Bună, Seo-woo! ‎- Bună!
‎Dă-ți pantofii jos!
‎Bravo!
‎Să mergem!
‎Poți să-ți dai singură pantofii jos?
‎- Bună! ‎- Bună!
‎Bună!
‎Pa, Ha-jun! Spune-i „pa” mamei!
‎- Pa! ‎- Pe mai târziu!
‎- Pa! ‎- Pa!
‎Pe curând!
‎Să mergem!
‎Ce grea ești!
‎Hyeon-jeong.
‎Noi mergem să bem o cafea.
‎Hai să vorbim despre grădiniță
‎și despre copiii cu probleme.
‎Am eu destule probleme.
‎N-am timp să vorbesc ‎de copiii cu probleme.
‎Apropo.
‎Dacă tot aveți timp,
‎de ce nu vorbiți ‎despre problemele voastre?
‎Să mergem, Min-jeong!
‎Bine.
‎Nu mai suport.
‎Las-o baltă!
‎Dă-mi drumul! Mă duc acasă.
‎Serios?
‎Ce ciudate sunt!
‎Ce fel de probleme să aibă ‎niște copii de cinci ani?
‎Adulții sunt cei ‎care creează problemele, nu-i așa?
‎Sunt de acord. Adulții creează probleme.
‎Copiii care au probleme, care sunt ciudați
‎și încep să vorbească târziu.
‎Nu la asta mă refeream.
‎Nu-i nimic în neregulă cu ei,
‎dar adulții îi consideră probleme.
‎Am înțeles.
‎Apropo, am făcut vreo greșeală azi-noapte?
‎Îmi amintesc doar că eram ‎în restaurantul tău.
‎Nu. Te-ai bucurat de mâncare și ai plecat.
‎- Bine, atunci... ‎- De ce?
‎Nimic. Întrebam și eu așa.
‎Știam eu. N-am ajuns nicăieri.
‎Nu-mi vine să cred! Doamna Mi-dong a fost mereu așa crudă?
‎Uitați ce-ați făcut! E numai vina voastră.
‎Nu știam că doamna Mi-dong ne va face asta.
‎Ați acceptat cu toții. De ce dați vina pe noi?
‎Vai, ce înăbușitor e aici!
‎Azi trebuia să mă duc să-mi văd nepotul. Ce mă fac?
‎Participă la un spectacol.
‎LEE GANG-HO
‎- Bun venit! ‎- Bună ziua!
‎- Bună ziua. Intrați, vă rog! ‎- Bună ziua!
‎COPII TALENTAȚI
‎Uitați-vă la desenele de aici.
‎Sunt făcute de copii.
‎GRUPA RAZĂ DE SOARE
‎Vai, ia uitați-vă la ăsta!
‎Cum era?
‎Cum se numea?
‎Picasso. Seamănă cu un tablou de Picasso.
‎Uitați-vă la combinația de culori!
‎E ceva foarte profund acolo.
‎Copilul ăsta cred că e un geniu.
‎CHO SEO-WOO, GRUPA RAZĂ DE SOARE
‎Atenție, vă rog!
‎- Da. ‎- Da.
‎Dacă un străin vă oferă o gustare ‎și vă cere să veniți cu el,
‎ce spuneți?
‎- Nu vreau. ‎- Nu vreau.
‎- Ajutor, vă rog! ‎- Ajutor, vă rog!
‎Dar dacă încearcă să vă ia cu el?
‎- Nu vreau. ‎- Nu vreau.
‎- Ajutor, vă rog! ‎- Ajutor, vă rog!
‎Bun. Să spunem ‎că acest bărbat e un om rău.
‎Puteți să faceți cum am exersat?
‎- Da. ‎- Da.
‎Ce e asta?
‎Ai terminat de pregătit prânzul?
‎Da.
‎Știi ce, dră Kim?
‎Toți pictorii faimoși ‎desenau așa când erau mici.
‎CHO SEO-WOO, GRUPA RAZĂ DE SOARE
‎Oare e un geniu?
‎HYEON-JEONG
‎Vino cu mine! Acum!
‎Nu. Nu vreau.
‎Ajutor, vă rog!
‎Bravo! Aplaudați-l, vă rog!
‎Poftim.
‎Bun. Seo-woo, vrei să urmezi tu?
‎PROGRAM DE PREVENIRE A RĂPIRILOR
‎Hai încoace! Vino cu mine!
‎Domnule, nu trebuie să zâmbiți.
‎Bine, am înțeles.
‎Vino aici! Urmează-mă!
‎Bine.
‎Seo-woo, nu trebuie să faci asta.
‎Trebuie să spui „nu”.
‎Nu.
‎Unde te duci?
‎- Seo-woo! ‎- Doamnă.
‎Rămâneți aici. Mă duc eu după ea.
‎Vino încoace, puștoaico!
‎Vino încoace! Hai!
‎Haide!
‎Vino încoace!
‎Ce faci aici, Seo-woo?
‎- Să ne întoarcem la prietenii tăi! ‎- Bravo!
‎Bun.
‎PROGRAM DE PREVENIRE A RĂPIRILOR
‎Ce ciudat!
‎E tare ciudată.
‎Unde e tatăl tău?
‎Tata? De ce mă întrebi?
‎Nu răspunde la telefon.
‎Unde s-a dus?
‎Nu e un copil.
‎O fi plecat cu treabă.
‎Doamne!
‎Mișcări suspecte detectate.
‎Trebuie să vii îndată acasă.
‎YEON-JI
‎Asta e pentru mine?
‎Bine.
‎Bravo! Foarte bine!
‎Îți spun.
‎O să fiu bunic.
‎Sigur. E fiica mea cea mare. ‎Cine altcineva?
‎Câte apeluri o să mai dai?
‎Să fii bunic nu e o chestie de laudă.
‎Firește că e.
‎Știi de ce nu s-a mai dus ‎la reuniunea de școală?
‎- De ce? ‎- De ce, mamă?
‎Toată lumea îi arată poze cu nepoții.
‎El nu li se putea alătura ‎fiindcă nu are niciun nepot.
‎Și devine invidios.
‎De ce-ar vrea să vadă poze ‎cu nepoții altora?
‎Bine.
‎Îți fac cinste în curând.
‎Te sun eu.
‎Yeon-ji, adu-mi niște căpșuni!
‎Yeon-ji, de ce le mănânci tu?
‎Sunt pentru sora ta.
‎Vino s-o ajuți pe mama ta!
‎Yu-ri, tu nu trebuie decât să naști.
‎Am eu grijă de copil.
‎- Serios? ‎- Sigur.
‎Poftim? Ar fi trebuit să faci asta ‎și când creșteau copiii noștri.
‎Trebuia să muncesc ‎ca să-mi întrețin familia.
‎Iar un nepot ‎nu e același lucru ca un copil.
‎În fine.
‎Ca bunic, o să mă ocup eu de tot, bine?
‎- Tată. ‎- Ce e?
‎- Pot să înregistrez asta? ‎- Sigur.
‎Ca bunic, o să mă ocup eu de tot, bine?
‎De ce ți-aș crește copilul?
‎Are dreptate.
‎Își face griji
‎că vei încerca din nou să-ți iei viața.
‎Ai nevoie de Seo-woo.
‎Altfel, n-o să supraviețuiești.
‎Bravo!
‎Bun. Acum să ne jucăm cu asta.
‎Vino încoace!
‎Mai încet!
‎S-o facem din nou.
‎Seo-woo e adorabilă, nu?
‎Seamănă leit cu fiica mea când era mică.
‎Bun. Să punem asta aici.
‎Trage de ea.
‎Așa. Bun.
‎Trebuia să te îmbraci așa ‎într-o zi ca asta?
‎Mi-ai zis să vin la costum.
‎Ți-am zis să vii la costum. ‎Nu ți-am zis să te îmbraci așa.
‎Comisia disciplinară ‎nu poate da un verdict favorabil
‎dacă nu pari îndurerat și demn de milă.
‎Dacă așa merg lucrurile, ‎la ce ne mai trebuie închisori?
‎Mereu ai arătat neîngrijit.
‎Trebuia să te îmbraci la fel.
‎Domnule doctor Cho.
‎Azi v-a căutat domnul doctor Jang.
‎Serios?
‎Bănuiesc că o să-l văd într-o zi.
‎DIRECTOR SPITAL ‎PARK HYEON-SU
‎O să vadă un psihiatru ‎și o să primească tratament.
‎Operațiile sunt 90% ‎din munca unui chirurg toracic.
‎Ce nevoie avem aici ‎de un doctor care nu poate opera?
‎Vă rog să mai așteptați puțin.
‎Domnul doctor Cho era ‎cel mai bun chirurg toracic din spital.
‎Odată ce va primi tratamentul, ‎își va reveni.
‎Deja nu-mi mai pasă.
‎Vom respecta
‎decizia comisiei disciplinare.
‎- Domnule director Park. ‎- Nu-i vorba că nu înțeleg
‎de ce vă purtați așa.
‎Știu
‎că ar putea fi traumatizant pentru el.
‎Dar e inacceptabil ‎ca un medic să nu poată opera.
‎În locul lui, m-aș fi simțit la fel.
‎De ce s-a angajat Yu-ri la grădiniță?
‎Ieri le-am văzut pe Yu-ri și Min-jeong.
‎Hyeon-jeong și cu mine ‎era să facem infarct.
‎Tocmai a revenit la viață, ‎dar de ce vrea să lucreze acolo?
‎Ce e cu ea?
‎Ești sigur că ești psihiatru?
‎Încetează, idiotule!
‎Ce-ai spus?
‎Bună ziua, dle doctor Jang.
‎CE ENERVANT E DOCTORUL JANG
‎Tu așteaptă afară.
‎Da, domnule.
‎Dați-vă puțin, vă rog.
‎Trebuie să ies.
‎Mulțumesc.
‎Aveam de gând s-o fac cum trebuie ‎de acum încolo.
‎Era o glumă.
‎Ei bine...
‎Vreau să spun...
‎Recent mi-am ieșit din minți.
‎Nici nu vă puteți imagina ‎ce se petrece cu mine.
‎Alege una sau alta.
‎Acum vreo cinci ani.
‎Pune întrebări ca să fiu concediat.
‎Sau poartă-te prostește ‎ca să fii tu concediat.
‎Alege una ca să te simți mai bine.
‎Doamne, de ce aduceți iar vorba de asta?
‎De ce?
‎De ce mi-ați făcut asta?
‎Ce mă fac acum?
‎Ce ar trebui să fac?
‎O să mă tratez.
‎Pot s-o fac.
‎Vino și tratează-l!
‎- Da, de. ‎- Nu cu tine vorbesc!
‎Bine.
‎Scuze.
‎N-are cum să te trateze el.
‎Poartă-te bine până la comisie, ‎altfel ești concediat.
‎Și ce e cu părul tău?
‎Trebuie să pari jalnic și demn de milă.
‎De ce faceți asta?
‎- Ți-am zis eu. ‎- Ce?
‎- Bun. ‎- Gura!
‎E o nebunie.
‎E absolut nebunesc.
‎Cine a aruncat așa bani pe stradă?
‎Sunt 50.000 de woni.
‎Sunt bani peste tot.
‎Sunt bancnote de 50.000 de woni.
‎E uimitor.
‎Sunt numai bani.
‎Bani!
‎Min-jeong.
‎Bună, ai sosit.
‎Poți să mă ajuți să mă întorc la muncă?
‎- Să te întorci la muncă? ‎- Da.
‎Nu în spitalul ăsta. ‎Vreau să merg altundeva.
‎Pot să mă interesez.
‎Dar copilul tău nu e încă mic?
‎Ea o să fie bine?
‎Da. O să fie bine.
‎Soțul tău lucrează aici.
‎N-ar fi mai ușor să lucrezi aici?
‎Am înțeles.
‎Pentru că e anchetat disciplinar?
‎Am înțeles. Ar putea fi concediat.
‎Azi o să aflăm.
‎Bănuiesc că azi se reunește ‎comisia disciplinară.
‎Nu știai asta? Cum așa?
‎Unde e Oh Min-jeong care ar fi lăsat tot ‎ca să-i fugă în ajutor?
‎Nu știu. Poate că e moartă.
‎Pun pariu că v-ați certat.
‎Certurile dintre soți sunt doar certuri.
‎Nu e ca și cum ați divorța.
‎Ba da, o să divorțez.
‎Încă o dată. Unu, doi, trei.
‎- Doamnă Mi-dong! - Doamnă Mi-dong!
‎Nu. Lăsați-o baltă.
‎Am făcut ceva ce n-ar fi trebuit.
‎Am blestemat-o cu toții.
‎Dar noi de ce suntem pedepsiți, iar Yu-ri e premiată?
‎Trebuie să stăm aici până apare cineva?
‎LEGITIMAȚIE STUDENT ‎JANG YEONG-SIM
‎- Doamne! ‎- Ce e?
‎Ce s-a întâmplat? A ieșit cineva?
‎Da. Suntem afară.
‎A căzut talismanul.
‎Atunci ar trebui să faceți ceva pentru noi.
‎Ce? Ar trebui?
‎- Bine. ‎- Bun. Mă ocup eu.
‎- Fir-ar! ‎- Nu-l poți atinge.
‎La naiba!
‎Așteptați aici. O să aducem pe cineva.
‎- Să mergem! ‎- Bine.
‎Așteptați aici. Ne întoarcem imediat.
‎Domnule Ma! Mă scuzați.
‎Tată, n-o să funcționeze la el.
‎Mergem la doamna Mi-dong?
‎Ea o să ne bage înapoi.
‎A, da.
‎Bună, Seo-woo!
‎O să ne distrăm și data viitoare.
‎Ai grijă să nu sari peste mese.
‎Pa!
‎Dacă află mama, n-o să-i placă deloc.
‎Ce caută iar aici?
‎Dacă nu ne ajuți, n-o să ne dezlipim de fiica ta.
‎Nu-mi vine să cred!
‎Of, tot nu sunt sigur.
‎Până și fantomele au un cod etic.
‎Numai așa o putem ademeni pe Yu-ri afară.
‎Presupun că ai dreptate.
‎Bine, fie. Ocupă-te tu.
‎Tată, nu e momentul să te simți vinovat.
‎Trebuie să supraviețuim.
‎Atunci...
‎Hei!
‎Vino încoace!
‎Cum îndrăznești să-i faci asta unui copil?
‎Pleacă de aici!
‎- Dispari! ‎- Fugi cât mai departe!
‎Nu te mai întoarce!
‎De ce?
‎Crezi că am încerca ‎să-i facem rău fiicei tale?
‎E adevărat, eram presați de situație, ‎dar drept cine ne iei?
‎Așa părea.
‎M-ați amenințat și pe mine. ‎Aveam motive să vă suspectez.
‎Ce rost a avut să ne sprijinim ‎preț de cinci ani?
‎- Tot n-ai încredere în noi. ‎- Exact.
‎Bine. Îmi pare rău.
‎De aceea sunt aici.
‎Ce se petrece?
‎Doamne, așa reacționează doamna Mi-dong ‎când se înfurie rău?
‎Ce le-ați zis zeităților?
‎Niște cuvinte de nerepetat.
‎Și am făcut-o în grup.
‎Te implor să ierți ‎aceste fantome neștiutoare.
‎Le-am pedepsit drastic. ‎Ai milă de ele, te rog!
‎Oare ar trebui să-i trimit sus ‎pe idioții ăia și gata?
‎Retrag ce am spus. ‎Te implor să ai milă de ei.
‎Nu vă temeți că veți fi conjurați ‎fără de veste?
‎Eu asta voiam să mi se întâmple,
‎dar voi vreți să rămâneți aici ‎ca fantome, nu-i așa?
‎- Firește. ‎- Trebuia să încercăm.
‎Putem reînvia ‎dacă reușim să ne reocupăm locurile.
‎Și cred că eu pot s-o fac.
‎Tu te-ai sinucis.
‎Nu-mi pot reocupa locul.
‎Zeitățile știu bine asta.
‎Bine.
‎Atunci
‎poți să ne faci niște favoruri?
‎- Ce idee bună! ‎- Ajută-ne, te rugăm!
‎Bine, spuneți-mi. Ce vreți să fac?
‎Spune-i fiului meu să-mi înlocuiască ‎portretul de lângă urnă.
‎E de când m-am măritat.
‎- E prea vechi. ‎- Și eu vreau să mi-l înlocuiască.
‎Vreau unul de când jucam cu fosta echipă.
‎Noua uniformă e varză. ‎Nici nu-mi vine bine.
‎- Te rog, dă-i mamei registrele mele. ‎- Vreau muzică nouă în columbar.
‎M-am săturat să o ascult zi de zi.
‎- Vreau alcool! ‎- Vreau pui prăjit!
‎Terminați!
‎Vreți să-mi petrec ‎cele 49 de zile făcând favoruri?
‎E o nebunie. Nu pot.
‎- Stai! ‎- Unde te duci?
‎Dintre toți oamenii,
‎nu poți să ne faci tocmai tu așa ceva.
‎Nimeni nu ne înțelege mai bine decât tine.
‎Ești singura noastră speranță.
‎Știi prin ce trecem.
‎Nu, scumpo.
‎Ce să fac?
‎Yeong-ae.
‎Vai, nu! Nu știu ce să fac.
‎Ce să fac?
‎AVANTAJUL ECONOMIC AL COMPANIEI A CAUZAT ‎MOARTEA UNEI TINERE PLINE DE SPERANȚĂ
‎ÎNCHIS DE SĂRBĂTORI ‎DESCHIDEM ÎN 3 ZILE
‎Las-o baltă! ‎Nu există fantome fără regrete,
‎dar se pare că în câteva zile ‎tu ai uitat tot.
‎Sunt dezamăgit.
‎M-ai rănit.
‎Cine zice că am uitat?
‎Îmi amintesc tot.
‎Bine, o să vă fac fiecăruia ‎câte o favoare.
‎- Serios? ‎- Ești sigură?
‎- Acum mai stăm de vorbă! ‎- Da!
‎Calmați-vă. Vorbiți pe rând, vă rog.
‎Bunico, vrei muzică nouă?
‎Stai așa.
‎Nu asta vreau!
‎Vrei un portret nou?
‎Tu vrei pui prăjit și alcool? ‎Unde sunt registrele? I le duc.
‎- Și tu vrei un portret nou? ‎- Am zis și eu ce mi-a venit în cap.
‎Atunci ce vrei? Pot să te ajut.
‎- Dă-ne o clipă. ‎- Să mă gândesc.
‎- Ce să cer? ‎- E greu.
‎- Cu ce mă poate ajuta? ‎- Să vedem.
‎Doamne, știam c-o să se întâmple asta.
‎De-asta ți-am zis să nu fii prinsă.
‎Ești prea bună la suflet.
‎Mulțumesc.
‎Eu nu pot să le fac nicio favoare.
‎E un blestem să fii șaman.
‎Le cunosc poveștile, ‎dar nu am voie să mă implic.
‎Dar tot mă simt prost.
‎Doamne, ești prea bună la suflet.
‎Ce-ai zis?
‎Doamne!
‎Nici nu e nevoie să-mi spui ‎ce fel de lucruri ți-au cerut să faci.
‎Bunico, ce-o să-i ceri? Te-ai hotărât?
‎Doamne!
‎De ce-mi tot zici așa?
‎Dar tu?
‎Eu?
‎Mă gândeam să-i cer ‎să-i transmită un mesaj fiului meu,
‎dar nu știu dacă e o idee bună ‎să-i amintească de mine acum,
‎când în sfârșit m-a uitat.
‎Sunt sigură că nu vor cere nimic pentru ei.
‎Pentru tine nu e ușor?
‎Tu vrei doar să-i trimită ‎mamei tale registrele.
‎- Tot timpul vorbești de asta. ‎- Zău așa!
‎Lasă-mă în pace! Valea!
‎Mama crede...
‎că eram funcționar public.
‎- Poftim? ‎- Doamne!
‎Motivele pentru care zăbovesc aici sunt părinții și copiii lor.
‎Dar tu? Ți-ai luat viața.
‎Ce mai cauți aici?
‎Tu vrei măcar ceva?
‎Doar pentru că m-am sinucis ‎nu înseamnă că nu am regrete.
‎Acum câteva zile a fost înmormântat jucătorul de baseball Kang Bin.
‎Mulți prieteni și colegi au venit
‎pentru a-i aduce un ultim omagiu.
‎Proprietarul echipei Lee Jeong-hee și antrenorul Park Hyeon-seok
‎erau copleșiți de tristețe.
‎Prietenii săi apropiați, precum cântăreața devenită actriță An Hyeon-sook,
‎- ...cântăreața Im Bo-reum și... ‎- Doamne!
‎- ...cântăreții... ‎- A murit cineva
‎și lor le pasă doar
‎de cine a venit la înmormântare ‎și cine nu?
‎Chiar nu invidiez vedetele.
‎...au luat parte la înmormântare.
‎Numai după ce au murit
‎și-au dat seama ce contează cu adevărat în viață.
‎Promite-mi că n-o să spui nimic de prisos.
‎Cum ar fi?
‎Nu spune orice îți trece prin cap!
‎Spune doar că-ți pare rău
‎și promite să te tratezi. Imploră iertare!
‎- „Să implor”? ‎- Da.
‎- Cum? ‎- Cu disperare.
‎Arată-mi!
‎Pune-te în genunchi sau ceva.
‎„Vă rog să mă iertați de data asta.”
‎Ești bun. Nu e stilul meu.
‎Vino încoace!
‎N-ați mai operat de patru ani.
‎Așa e.
‎Ar fi trebuit să vă declarați afecțiunea ‎și să primiți tratament.
‎Ce fel de doctor fuge ‎în mijlocul unei laparotomii? Mă înșel?
‎Aveți dreptate.
‎Văd că soția dvs. ‎a decedat în spitalul nostru.
‎Conform acestor documente, ‎moartea ei v-a cauzat afecțiunea.
‎Nu sunt sigur că justifică ‎faptul că nu puteți opera.
‎Sunteți încă medic,
‎nu-i așa?
‎Da.
‎Asta înseamnă ‎că vă veți conforma deciziei noastre?
‎Da.
‎Dacă nu mai aveți nimic de adăugat, ‎puteți pleca.
‎A mers destul de bine.
‎Vreți să spuneți ceva?
‎Un medic nu e și el un om?
‎Un medic declară zilnic peste zece decese.
‎După o vreme, nu mai înseamnă prea mult.
‎E doar o altă moarte nefericită, ‎asta-i tot.
‎Da, asta e sarcina noastră.
‎Dar v-ați imaginat vreodată că persoana
‎care moare tragic pe masa de operație...
‎ar putea fi soția dvs.?
‎V-ați imaginat
‎că v-ar putea fi mamă, tată sau copil?
‎„Sunteți încă medic.”
‎Dar un medic nu e și el un om?
‎Bun venit!
‎Idiotule.
‎Gang-hwa,
‎vino-ți în fire, bine?
‎Când o să încetezi ‎să te mai porți așa? Revino-ți!
‎Domnule doctor Jang.
‎Dumneavoastră erați.
‎Poftiți.
‎Vai, nu mai fiți așa nervos!
‎Vă rog.
‎Nu mai fiți așa nervos.
‎Cum aș putea să-mi vin vreodată în fire?
‎Nu am dreptul.
‎A murit din cauza mea.
‎Eu am ucis-o.
‎Așa am făcut.
‎Am ucis-o.
‎Adu-o pe Yu-ri înapoi!
‎Adu-o înapoi!
‎Adu-o înapoi, nemernicule!
‎Nu există cale să-mi revin.
‎O cafea lungă cu gheață, vă rog.
‎Pe mami o doare. ‎Suflă să-mi treacă, Ha-jun.
‎Mulțumesc.
‎De unde știe Yu-ri ‎cât poate să bea Min-jeong?
‎Divorțează?
‎Se pare că se consultă ‎cu niște avocați de divorț.
‎- Vai de mine! ‎- Chestia e că s-a dus
‎chiar și la firma cumnatului meu.
‎Așa am auzit ce vrea să facă.
‎Vedeți? V-am spus eu.
‎- Nu e ușor să fii mamă vitregă. ‎- Nu e.
‎Și cu Seo-woo ce-o să se întâmple?
‎Îmi pare rău de ea.
‎Știu. Aveam dreptate.
‎S-a căsătorit cu tatăl ei pentru bani.
‎Acum înțeleg de ce-o tot trimitea ‎pe Seo-woo la atâtea școli.
‎- Oare are pe altcineva? ‎- Vai! Ce deșteaptă ești!
‎- Doamne! ‎- Doamne, m-ai speriat!
‎Așa mult timp liber aveți?
‎V-ați descoperit vreuna dintre probleme?
‎N-aș zice că ați avut destul timp ‎să vi le descoperiți pe toate.
‎Termină și vezi-ți de drum!
‎Tu ești cea care n-a vrut ‎să bea cafea cu noi.
‎Dacă împrăștiați ‎zvonuri nefondate în public,
‎ați putea fi date în judecată.
‎Asta nu ți-a mai zis cumnatul tău?
‎Care e problema? Vorbeam și noi între noi.
‎Voi credeți că cei mici habar n-au,
‎dar ei se prind.
‎Repetă tot ce aud la grădiniță.
‎Cum îndrăzniți ‎să menționați nume de față cu ei?
‎Poate ar trebui să vă denunț eu.
‎Nu e ca și cum am fi inventat ceva.
‎E o realitate.
‎Mama lui Seo-woo a întocmit ‎actele de divorț.
‎În calitate de mame ‎ale prietenilor lui Seo-woo,
‎noi discutam doar
‎cum o putem ajuta pe Seo-woo.
‎Vai de mine!
‎Nu știu ce să zic.
‎Să mergem, Ha-jun!
‎Vino încoace, scumpule!
‎Mă asculți, Hyeon-jeong?
‎Ce? Îmi pare rău.
‎Ce spuneai?
‎Azi, Ha-jun a plâns ‎când a văzut o bucată de pește-sabie.
‎A zis că-i pare rău de pește. ‎A făcut mare tărăboi.
‎Serios?
‎Yu-ri.
‎Ce e?
‎Chiar ești mulțumită
‎să o vezi pe Seo-woo
‎numai la grădiniță?
‎Nu vrei s-o crești tu însăți?
‎Nu.
‎Sunt mulțumită așa.
‎De ce mă tot întrebi? Ți-am spus deja.
‎Te ții la distanță de Gang-hwa ‎din cauza lui Min-jeong.
‎Nu poți face nimic ‎fiindcă Gang-hwa e cu Min-jeong.
‎Hyeon-jeong.
‎Da?
‎Locul meu nu mai e acolo.
‎Min-jeong se află
‎unde trebuie să fie.
‎Ai avansat mult, Seo-woo.
‎Trebuie să mai venim aici ‎doar de câteva ori.
‎Mulțumesc.
‎Nici nu mai știu.
‎Ce să fac cu ele două?
‎Min-jeong
‎se pregătește de divorț.
‎Vrea să divorțeze de Gang-hwa.
‎Ești sigură că nu vrei ‎să te întorci la locul tău?
‎Fii și tu mai dură!
‎Las-o baltă! ‎Nu vreau să le stric fericirea.
‎S-ar putea să nu ducă ‎o viață chiar așa de bună.
‎Dacă au probleme grave în căsnicie?
‎Sunt 50.000 de woni.
‎Exact. E o bancnotă de 50.000 de woni.
‎- Vai, doare! ‎- Sunt bani.
‎- Haide, te rog! ‎- Sunt bani.
‎Incredibil!
‎- Sunt bani! ‎- Prinde-o! Fugi!
‎- Min-jeong! ‎- Sunt bani!
‎Stai, Min-jeong!
‎Min-jeong!
‎- Min-jeong! ‎- Sunt bani!
‎- Min-jeong! ‎- Min-jeong!
‎Ai grijă!
‎- Vai! ‎- Nu!
‎- Ești bine? ‎- Ești bine?
‎Cerule! De ce ai fugit?
‎- Sunt bine. ‎- Doamne!
‎- Stai. ‎- Sunt bine.
‎- Pa. ‎- Stai așa!
‎Stai, Min-jeong!
‎- Stai! ‎- Min-jeong, stai!
‎- Oprește-te! ‎- Așteaptă!
‎Stai pe loc! Doamne!
‎- Vai de mine! ‎- Incredibil!
‎A scăpat complet de sub control.
‎De obicei nu e așa. Ce e cu ea azi?
‎Nu bea mai mult de o sticlă.
‎- Da? ‎- Nu pot respira!
‎- Unde te duci? ‎- Oprește-o!
‎Bun. Nu mai pot să alerg.
‎Nu pot. Doamne!
‎Ești bine?
‎- Ești bine? ‎- Am febră.
‎Mi-e frică.
‎Chipul tău...
‎mă sperie.
‎Yu-ri! Ești bine?
‎Vai, ce mă doare! Doare tare!
‎Atunci...
‎poți să fii mama lui Seo-woo.
‎Pot s-o fac?
‎Nu știu pentru ce trăiesc.
‎Acasă, muncă, acasă, muncă...
‎Vreau să trăiesc puțin.
‎Tu măcar ești burlac.
‎Nevastă-mea mă scoate din minți.
‎Mereu mă bate la cap.
‎Vreau să mă duc singur în vacanță ‎pe o insulă pustie.
‎Și mama mă bate mereu la cap, ‎așa că mă mut.
‎Mă scoate din minți!
‎Nu e bine ca o femeie de peste 30 de ani ‎să locuiască cu mama.
‎Ce nemernici nerecunoscători!
‎Știu. Purtați-vă frumos cu familia ‎cât încă puteți, idioților!
‎Mai târziu, veți regreta amarnic!
‎Mi-a luat doar o secundă ‎să regret decizia de a mă sinucide.
‎Când ești pe cale să mori,
‎se spune că-ți trece viața ‎prin fața ochilor, nu?
‎Rahat!
‎Nu mă puteam gândi decât la fraza asta.
‎„Doamne, ce-o să se întâmple acum
‎cu Pil-seung?”
‎- Ce faci? ‎- De ce le iei?
‎La naiba!
‎- Ce risipă! ‎- Încă n-am terminat!
‎Până și în fața morții, există ceva ce nu-ți permite
‎să te gândești doar la tine: familia.
‎Yu-ri sau Min-jeong?
‎„Alege între mama și tata.”
‎O aleg pe Yu-ri. Asta e clar.
‎Prietena mea a revenit din morți.
‎Toată lumea are un prieten care a revenit la viață.
‎Vrei s-o ajuți să ia copilul acasă? Ca să sperii fantoma?
‎Ce să fac?
‎Numai eu pot s-o protejez pe Seo-woo.
‎- Îți place doamna de la bucătărie? ‎- Îmi place doamna frumoasă.
‎Locuiește cu soția lui. Yu-ri nu poate fi acolo.
‎Ce fel de zănatic ar accepta așa ceva? Nici gând!
‎Pot s-o fac?
‎Chiar trebuie s-o fac.
‎Subtitrarea: Dorina Ivan