‎UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
‎Urmează stația Universitatea Dongsung,
‎cu peronul pe partea dreaptă.
‎Urmează stația Universitatea Dongsung.
‎Universitatea Dongsung,
‎cu peronul pe partea dreaptă.
‎Geanta ta...
‎Stai! Scuze!
‎Băieți, ce faceți aici?
‎- Min-jeong! ‎- Salut.
‎A cui e aia?
‎Am găsit-o în metrou.
‎Ar fi trebuit s-o las în stație?
‎Cho Gang-hwa!
‎- Bună ziua, dle profesor! ‎- Atât ai să-mi spui?
‎N-ai nimic pentru mine?
‎Cum? Ce ar trebui să vă dau?
‎Gloanțe de iubire! Pac-pac!
‎- Derbedeule! Incredibil! ‎- Îmi cer scuze.
‎Vrei să pici semestrul ăsta?
‎Încă nu mi-ai predat referatul.
‎A, referatul. Firește că l-am adus.
‎Geanta mea!
‎Doamne! Ești student la Medicină.
‎N-ar trebui să fii deștept?
‎Ți-a mâncat examenul de admitere creierul?
‎Nu, sunt sigur că atunci ‎când am plecat de acasă, aveam geanta.
‎Ce ciudat! Unde-o fi?
‎Geanta mea...
‎Sunt unele momente
‎când o mică întâmplare sau o coincidență
‎cresc și se transformă în ceva uriaș, pe care-l numim soartă.
‎Chiar ai de gând să-i spui că-l placi?
‎E știut drept idiotul de la Medicină.
‎Data trecută, avea pantofi desperecheați.
‎Ăsta e farmecul lui.
‎Știi că oamenii cu adevărat geniali ‎sunt de fapt niște idioți.
‎Vorbești prostii. ‎El e doar un idiot de rând.
‎Nu e niciun geniu.
‎Până și idiotul ăsta și-a găsit iubită. ‎Noi de ce n-avem iubite?
‎Asta vreau să spun. Ești fericit?
‎Ziceai că o cheamă Cha Yu-ri? E frumoasă?
‎Dă-mi drumul!
‎Nu fi așa demodat! ‎N-ar trebui să judeci femeile după aspect.
‎Nu contează cum arată. ‎Important e sufletul.
‎- Dar e foarte frumoasă. ‎- Pe atunci, credeam
‎că acel tip de soartă poate redeveni
‎o coincidență măruntă.
‎- Ce nemernic... ‎- Doamne!
‎CHA YU-RI, CHO GANG-HWA
‎EPISODUL 5: ‎MOMENTELE CÂND NOROCUL DEVINE DESTIN
‎Vai de mine, 3.000 de woni ‎pentru două ridichii...
‎Ți se face și frică ‎să mai ieși să cumperi mâncare.
‎Yu-ri...
‎ȚIPAR LA GRĂTAR ‎LA SURORI
‎Cine lasă...
‎NOTIFICARE
‎CHA YU-RI A APRECIAT POSTAREA
‎Ascultă. Nu te speria.
‎Yu-ri...
‎a revenit la viață.
‎Trebuie s-o sun pe Hyeon-jeong.
‎Calmează-te, Geun-sang!
‎Nu există fantome.
‎Geun-sang.
‎Fantomele nu există.
‎Nu există așa ceva.
‎Dar uite! Ea a chiar acolo!
‎E o fantomă!
‎Hyeon-jeong.
‎Știi ce-am văzut adineauri?
‎Pe Yu-ri.
‎Era Yu-ri.
‎Yu-ri!
‎E Yu-ri!
‎Yu-ri! În spatele tău, Hyeon-jeong!
‎În spatele tău...
‎Nu, să nu-mi faci cu mâna!
‎Hyeon-jeong, face cu mâna...
‎De ce-mi face cu mâna?
‎Îmi pare rău! Îmi pare foarte rău!
‎Îmi pare rău!
‎Mi-a fost dor de tine.
‎Hyeon-jeong...
‎OAMENI CARE SE SCOALĂ DIN MORȚI
‎Morți...
‎PRIETENUL MEU A REÎNVIAT!
‎Mai există cazuri!
‎Ai apăsat pe așa ceva, cretinule?
‎Chiar ai crezut-o?
‎Fir-ai tu să fii! Nemernicule!
‎Ar trebui să-i raportez ‎pe nemernicii ăștia.
‎Sunt pe bune?
‎Toate grozăviile pe care le-ai zis?
‎Poftim?
‎Cum de-a aflat?
‎Doctorul Jang ți-a spus să aștepți! ‎Unde te duci?
‎- Zi-i că n-am putut aștepta. ‎- Ce?
‎Spune-i că l-am așteptat cu disperare.
‎Batem cuba? Bine, lasă.
‎Ce e cu el în ultima vreme?
‎Nu înțelege cât de gravă e situația.
‎Exact. Face orice are chef, ‎deși e anchetat disciplinar.
‎Acum că-l văd așa, ‎mi se face milă de doctorul Jang.
‎Vine. Ce-i spunem?
‎- La baie? ‎- Ei bine...
‎A plecat.
‎A plecat?
‎Vai, nu! Domnule doctor Jang!
‎- Vai! ‎- Domnule doctor!
‎Doare.
‎Asta...
‎Chiar e posibil?
‎- Luna ta de miere? ‎- Okinawa.
‎- Te-au furat... ‎- Brățări de germaniu.
‎Da. Are dreptate.
‎Chiar e ea.
‎Chiar nu-ți amintești nimic?
‎Nu.
‎Nu se poate!
‎Mătușa zicea că oamenii ‎devin fantome după ce mor.
‎Fantome? Nu vorbi prostii!
‎N-am văzut niciodată o fantomă.
‎Și acum ce-o să faci?
‎Ce?
‎Păi...
‎Voi ce credeți că ar trebui să facem?
‎Scuze, eu...
‎Mama ta. Să mergem mai întâi ‎acasă la mama ta.
‎- Mama ta... ‎- Nu pot.
‎De ce?
‎Vreau să spun...
‎Mama are probleme cu inima și...
‎În fine, nu chiar acum.
‎Și dacă te întâlnești cu ea, ‎să nu-i spui nimic, da?
‎- Nici tu, bine? ‎- Poftim? Bine.
‎Atunci rămâi la noi. ‎De ce să stai la un hotel?
‎Plătește camera și adu-i lucrurile aici.
‎Faci tu asta, Hyeon-jeong? ‎Aș fi tare recunoscător.
‎Nu faceți asta, vă rog!
‎Doar preț de două luni.
‎Nu, doar 49 de zile.
‎Lăsați-mă 49 de zile.
‎După aceea, o să hotărăsc ‎dacă mă duc la mama sau ce fac.
‎- Nu faceți nimic momentan. ‎- Dar e mai bine să stai...
‎M-am ascuns știind ‎că vă veți face astfel de griji.
‎Chiar nu trebuie ‎să-ți faci griji, Hyeon-jeong.
‎Fă ce vrei.
‎Mă bucur că te-ai întors.
‎Mă bucur.
‎Mă bucur așa de mult!
‎Cât mă bucur c-ai venit, Yu-ri!
‎Mulțumesc.
‎În ultimele zile am crezut c-ai înnebunit.
‎Mă mir că ești așa de calm.
‎Nebunesc e să n-o iei razna ‎în situația asta.
‎Acum ce-ar trebui să fac?
‎Nu mă întreba pe mine. Nici eu nu știu.
‎Nimeni din Coreea n-ar ști.
‎Nimeni de pe lume n-ar ști.
‎O situație ca asta e de neimaginat.
‎E pur și simplu...
‎Auzi, dar Min-jeong? Ea știe de asta?
‎- A văzut-o. ‎- Poftim?
‎Le-ai prezentat?
‎„Soția mea, soția mea moartă.”
‎- Doamne! Ai înnebunit? ‎- Nu vorbi prostii!
‎S-au întâlnit la grădiniță.
‎Min-jeong a zis că seamănă cu Yu-ri. ‎A văzut-o doar în poze.
‎Așa e. Chiar dacă i-ai spune, ‎tot nu te-ar crede.
‎Stai puțin! Deci tu nu crezi ‎că ar trebui să-i spui?
‎Și dacă-i spun?
‎Ce-o să-i zic dacă mă întreabă ‎ce am de gând să fac?
‎Ce-i spun?
‎Astfel, tot ce-aș face ar fi
‎s-o încolțesc să ia o decizie ‎care îmi revine.
‎Bănuiesc că ai dreptate.
‎Nu e nevoie să înnebuniți amândoi, ‎dacă e de-ajuns unul.
‎Oricum, tu ascult-o pe Yu-ri ‎și nu face nimic momentan.
‎Sincer să fiu, ‎oricum nu prea e nimic de făcut.
‎Iar Yu-ri ne-a rugat ‎să așteptăm 49 de zile, nu?
‎Momentan, să vedem ce se întâmplă.
‎Ar trebui să fie o veste bună.
‎De ce simt că ceva e în neregulă? ‎Mă simt vinovat.
‎Mulțumesc...
‎Yu-ri...
‎Încă plâng.
‎Yu-ri...
‎Ești bine?
‎Da.
‎Hyeon-jeong a plâns mult.
‎Cred că e fericită.
‎Lui Hyeon-jeong i-a fost ‎foarte dor de mine. A plâns în fiecare zi.
‎Așa e.
‎Ce? De unde știi asta?
‎Păi, mi-am verificat pagina ‎de socializare.
‎Mi-a scris multe mesaje ‎în care spunea că-i e dor de mine.
‎Știu cum se simțea.
‎Ce ușurare!
‎Cel puțin ea se bucură.
‎Eu sunt recunoscător.
‎Lui mami îi pare rău.
‎Pe mine m-a copleșit șocul,
‎în loc să arăt că mă bucur să te văd.
‎Da?
‎Nu, totul e în regulă.
‎Da?
‎Da, merge bine.
‎Poftiți.
‎A fost vreo problemă azi-noapte ‎în celelalte camere?
‎- Ați tot sunat în camera mea. ‎- A, asta...
‎De fapt...
‎Aveți vreo problemă cu camera?
‎Bine, mulțumesc.
‎A răspuns. E în camera ei.
‎Bine. Mulțumesc.
‎Puteți să mai verificați o dată?
‎Ați verificat acum două ore.
‎- N-am văzut-o plecând. ‎- Doar o dată și gata.
‎Nu e vorba că ar pleca din cameră, ci...
‎Cum să vă explic?
‎Mi-e teamă că ar putea dispărea...
‎Adică... Vă rog, încă o dată!
‎Bine. O s-o sun.
‎Aveți apă caldă?
‎De fapt, bărbatul care întreba
‎mă tot ruga pe mine să verific.
‎Zicea că se teme că ați putea dispărea.
‎Idiotule!
‎Lasă-mă să cobor acolo.
‎Poftim?
‎Cred că ascunde ceva.
‎De ce nu se duce la părinții ei?
‎Ar putea leșina, dar de fericire.
‎Ne-a rugat să-i dăm 49 de zile ‎să-și dea seama ce să facă.
‎Asta e cel mai ciudat, Hyeon-jeong.
‎Aș fi înțeles o lună sau două. ‎De ce exact 49 de zile? Pare de rău augur.
‎O să dispară iar după 49 de zile?
‎- Ia vezi! ‎- Dar are sens.
‎A apărut din senin, ‎s-ar putea să dispară tot din senin.
‎Doamne, nu e nevoie! ‎Ar trebui să le mâncați voi.
‎Ce-avem aici?
‎Le-am adus din Jeongdongjin.
‎Sunt alge sălbatice. ‎Poți să faci o supă de alge grozavă.
‎Chiar așa? Mulțumesc, ‎o să le pregătesc cu plăcere.
‎Bine, rămas-bun!
‎Ce ți-a dat?
‎Ce e?
‎Mamă?
‎Ce e? De ce se poartă așa?
‎Doamne!
‎Nu din nou...
‎APĂSAȚI PENTRU A ÎNCEPE
‎INVESTIȚII BURSIERE
‎Do-yeon?
‎Nu ai terminat de completat asta.
‎- A, interviul pentru ajutorul de bucătar? ‎- Da.
‎Doamnă Oh.
‎Eu plec.
‎- Plecați? ‎- Da.
‎- Mulțumesc pentru munca depusă. ‎- Nicio problemă.
‎Nu e nimic de curățat, ‎nici dacă vin o dată pe săptămână.
‎Alte case sunt un dezastru total.
‎Soțul face un dezastru,
‎iar soția se ține după el, ‎curățând în urma lui.
‎- Doamne! ‎- Bănuiesc că așa sunt unele familii.
‎Așa e. Nu-s mulți soți ‎ca al dumneavoastră.
‎Pune lucrurile la locul lor ‎fără să-l bateți la cap.
‎Nu-s multe de făcut.
‎Dar uneori te simți tristă ‎dacă nu ai după cine să cureți.
‎- Bun, la revedere. ‎- La revedere.
‎Pleci? Vrei să mănânci ceva?
‎Nu, e în regulă.
‎Îmi ajunge asta.
‎Nu e nevoie să te spetești gătind.
‎Fotografia cu mama lui Seo-woo...
‎Fotografia? Ce-i cu ea?
‎A dispărut, așa că eram curioasă.
‎Ei bine...
‎Eu...
‎Fotografia...
‎Nu e nimic de explicat. Ziceam și eu așa.
‎Am devenit curioasă, ‎așa că am vrut să mă uit puțin la ea.
‎Au zis că o să ningă diseară.
‎Mi-am luat umbrelă.
‎Bun, la revedere.
‎Pa, Seo-woo!
‎Seo-woo, vrei să mergem la grădiniță acum?
‎Bine.
‎Ce sunt astea, Seo-woo?
‎Bună.
‎FASOLE ROȘIE
‎Doare! De ce mă lovești?
‎Doare! Stai! Ustură. Stai așa!
‎Mă doare foarte tare! Nu!
‎Cine naiba ești? De ce ne faci asta?
‎- Dar cum de ne vede? ‎- Cred că e șamană.
‎Firește. Vă văd fiindcă sunt șamană.
‎Să trecem la subiect!
‎De azi, fantomele nu mai au voie ‎să intre în grădinița aceea.
‎Sunteți cu toții îndeajuns de mari, ‎încât să înțelegeți ce spun, nu?
‎Plecați cât vă rog frumos.
‎Nu poți da afară fantomele!
‎Ăsta era locul meu ‎cu mult înainte să apari tu.
‎Nu plec! Ce-o să faci?
‎Stai așa!
‎Eu cred în comunicare, ‎atât cu oamenii, cât și cu fantomele.
‎Nu folosesc violența ‎în rezolvarea problemelor.
‎Iar astea nu vă dor deloc. Nu-i așa?
‎Nu vă dor deloc. Am dreptate?
‎Fir-ar! Chiar e șamană.
‎- Lasă-mă jos! ‎- Of, ce e asta?
‎- Haide! ‎- Îmi era bine ca fantomă.
‎De ce mă torturezi?
‎Bine, plec. O să plec de aici.
‎- Serios? ‎- Da.
‎Trebuia să te învoiești de la început. ‎N-ai făcut decât să ne irosești energia.
‎La naiba!
‎Fir-ai tu să fii!
‎Plecați cât mai departe de aici! ‎Duceți-vă departe! Plecați!
‎La revedere! Să nu vă întoarceți! ‎Să nu văd mai văd vreodată!
‎Doamne, tu ești tare ciudată.
‎Ieri ai făcut dezastru în bucătărie.
‎De ce tot împrăștii boabele de fasole ‎cu care se joacă cei mici?
‎Aveam puțin nevoie de ele.
‎A, da. Copiii ar fi trebuit ‎să se joace cu astea. Nu-i așa?
‎Mă duc imediat să cumpăr altă pungă.
‎Îmi pare rău.
‎Pare să fie binedispusă.
‎FASOLE ROȘIE
‎Ar fi trebuit să mai cumpăr?
‎Să-i mai pun și lui Seo-woo în rucsac.
‎E de-ajuns.
‎PĂPUȘI
‎Roz.
‎Seo-woo le adoră.
‎Bine!
‎Bine.
‎Ce e?
‎Ce-a fost asta?
‎Încă nu mi-am încălzit degetele.
‎Eu de ce nu prind una?
‎Ce enervant!
‎Haide!
‎Bine.
‎Auzi?
‎- Eu? ‎- Da, tu.
‎Îmi vinzi una?
‎Bine. Pe care? Pe asta?
‎Nu pe aia.
‎Una pe care o fată de cinci ani ‎ar iubi-o pe loc.
‎- Cea roz. ‎- Am înțeles. Asta?
‎Nu. De ce ți-aș vinde-o pe asta?
‎Ai destule.
‎Doar nu-ți deschizi magazin de păpuși!
‎Nu e ca și cum ți-ar trebui. Vinde-mi-o!
‎Te-a costat 1.000 de woni. ‎Îți dau 3.000. E o afacere bună.
‎Cât, 1.000 de woni?
‎A trebuit să le pun una peste alta ‎și să le susțin. M-a costat 3.000.
‎Plus mâna de lucru.
‎Eu câștig destul de bine pe oră, ‎așa că aș pierde bani.
‎Bine. Fie. Mă ajuți s-o prind pe aceea?
‎Unde s-a dus? Nici n-a mâncat.
‎Jur că l-am văzut adineauri.
‎- Tată. ‎- Ce e?
‎Ai face bine s-o prinzi.
‎Mai am doar 1.000.
‎Uite, n-ai cum s-o prinzi de la început.
‎Pe asta. Ai mai multe șanse ‎s-o câștigi pe asta.
‎Nici vorbă! Lui Seo-woo îi place rozul!
‎Oricum, sunt foarte aproape. ‎Trebuie doar s-o împing.
‎Uite.
‎- Hei! ‎- Doamne!
‎Vai de mine, m-ați speriat!
‎Ai zis că ești ocupată ‎și nu ai timp să ne ajuți.
‎Ce faci aici cu fiul meu?
‎Scuză-mă, dar ce e cu tine? ‎Cu cine vorbești?
‎Fiul tău?
‎El?
‎Exact. E tipul acela.
‎Eu? Ce e cu mine? Ce e?
‎Nu-i așa că am un fiu arătos? ‎Cu mine seamănă.
‎E foarte arătos. Ne faci o favoare?
‎Doamne! S-a întâmplat ceva cu ADN-ul lui?
‎Cum e posibil ca cineva ca tine ‎să aibă un fiu așa de înalt?
‎Despre ce vorbești? Mă sperii.
‎Ziceam doar că arăți ‎exact ca părinții tăi.
‎Eu n-am părinți.
‎Fiule! Cum adică nu ai părinți? ‎Mama ta e chiar aici.
‎Exact. Auzi?
‎Poți să-i prepari o masă fiului meu?
‎De mai bine de o săptămână, ‎n-a mai mâncat o masă ca lumea.
‎Nu mănâncă decât tăieței, ‎pâine și semipreparate.
‎În ritmul ăsta, moare cu zile.
‎Serios? Asta-i tot ce voiai?
‎Ce ciudată ești! Tare ciudată.
‎E o favoare enormă!
‎Vreau să mă asigur că puiul meu ‎mănâncă bine, nu e nimic mai important.
‎Haide, suntem amândoi părinți.
‎Ne faci, te rog, favoarea asta? Te implor.
‎Te rog, fă asta pentru noi.
‎- Te rog. Fă asta pentru noi. ‎- Te rog.
‎Bine.
‎- Auzi? ‎- Ce? Acum ce mai e?
‎O să-ți gătesc.
‎În schimb, vreau păpușa aia.
‎N-ai de ales. N-ai câștigat-o pe cealaltă.
‎Nu poți da vina pe mine pentru asta. ‎Am ratat fiindcă m-ai speriat.
‎De ce să gătești pentru mine?
‎Negocierile au eșuat.
‎- Haide, ai promis! ‎- Ești de speriat.
‎- E doar o masă. ‎- Haide!
‎- E pentru noi! ‎- Ai zis c-o faci.
‎- Fă-o doar o dată! ‎- Hai, fă-o!
‎- Știi, asta era... ‎- Of, liniște!
‎Lăsați-o baltă! N-am nevoie de așa ceva.
‎Stai așa!
‎Nu vă mai uitați la mine!
‎Sângerezi. Înseamnă că ești om.
‎Ai meritat-o. De ce-ai furat păpușa?
‎Fir-ar să fie!
‎Cum îndrăznești să furi de la mine?
‎Îți curge sânge din nas ‎drept pedeapsă că ai furat.
‎Ia asta la schimb.
‎N-o lua dacă nu vrei.
‎E ditamai bărbatul. ‎De ce-i plac păpușile roz? E pervers?
‎Ba nu e. Pil-seung e un bărbat. ‎E foarte masculin!
‎Am văzut cu toții.
‎Gura!
‎Yu-ri, facem asta pentru binele tău.
‎Cei de la columbar ‎se dau peste cap să te găsească.
‎Are dreptate. ‎Dacă află toți de situația ta?
‎O să-ți petreci cele 49 de zile ‎făcând favoruri pentru fantome.
‎Nu, stai așa! Nu mai ai ‎decât 44 de zile rămase.
‎- Of! ‎- Vai, nu! Ce-o să facă?
‎Sunteți o familie frumoasă. ‎Doamne, ce insistenți sunteți!
‎- Nu-i așa, dragă? ‎- Așa e. Nu. Așa. Da.
‎Dacă nu ne ajuți,
‎n-o să ne dezlipim de fiica ta.
‎Ce? Sunteți de necrezut!
‎Să nu îndrăzniți ‎să vă apropiați de fiica mea!
‎Va fi vai și-amar de voi!
‎Cum? Ce faci...
‎De data asta, o s-o pățești! Bine?
‎La naiba!
‎Fir-ar să fie!
‎Ce naiba se întâmplă?
‎Mi-ai zis să nu mă las prinsă. ‎Îmi vor face viața grea.
‎Toanto, s-a terminat de îndată ‎ce familia lui Pil-seung a aflat de tine!
‎În fine, ați înțeles cu toții ‎ce v-am explicat, nu?
‎Așadar ce spui e
‎că Yu-ri va înfrunta ‎judecata de 49 de zile ca om.
‎Dar de vreme ce, într-un fel, e și șamană,
‎nu poate interveni, ‎nici nu ne poate ajuta?
‎Exact, te-ai prins. Cu alte cuvinte,
‎nu-i cereți să vă facă favoruri.
‎Oricum nu vă poate ajuta.
‎Dar e tare nedrept!
‎Ea de ce primește tratament special?
‎Eu vreau să-mi înfrunt judecata aici ‎și apoi să urc.
‎Calmează-te!
‎- Nu e vina doamnei Mi-dong. ‎- Fir-ai...
‎E pedepsită de zeități ‎pentru că le-a vorbit de rău.
‎Tu! Cretin nemernic!
‎- Doamne! ‎- Vai, nu!
‎Vino încoace! Hai să vedem care pe care!
‎Ție n-o să-ți meargă.
‎Înjurăturile-s jumătate ‎din vocabularul tău. Le-ar păsa?
‎La naiba!
‎Ei bine, s-a întâmplat pur și simplu...
‎Doamne!
‎Trebuie să ți se fi întâmplat ceva.
‎Sigur te-ai arătat plină de resentiment
‎dacă au permis așa ceva.
‎De vreme ce i-au mai dat o șansă,
‎sunt sigură că au un plan pentru ea.
‎- Nu-i așa? ‎- Da, sunt sigură.
‎Mă tot rog să aflu care e acela, ‎dar nu vor să-mi dea un răspuns.
‎Ai fost la mama ta?
‎Nu. De ce să fac asta?
‎De ce să nu te duci? ‎Pe ea ar fi trebuit s-o vizitezi prima.
‎Nimănui nu-i lipsești mai mult ‎decât mamei tale.
‎Ce e? Ți-e teamă ‎că ar leșina din pricina șocului?
‎Nu.
‎După ce Seo-woo o să revină la normal, ‎eu o să dispar.
‎Ce rost are? ‎N-aș face decât să-i dau speranțe false.
‎Doamne!
‎Nu poți să-ți ocupi ‎locul de drept și gata?
‎Da.
‎Lăsați-o baltă!
‎Odată ce un om sau o fantomă ‎devin lacomi, nu se mai termină.
‎Câtă vreme Seo-woo nu mai vede fantome ‎și duce o viață fericită, sunt fericită.
‎FASOLE ROȘIE
‎Doamne!
‎Foarte bine! Ai reușit.
‎Ai citit tot. Cum a fost?
‎- Foarte bine. ‎- Foarte bine?
‎Seo-woo, poți să te uiți la asta?
‎Sunt foarte curioasă.
‎Cu ce literă începe cuvântul „crocodil”?
‎Seo-woo, știi răspunsul.
‎Mi l-ai spus ieri, mai ții minte?
‎Seo-woo.
‎Are de lucru la fonetică, ‎dar înainte de asta, trebuie să vorbească.
‎Nu vorbește deloc.
‎După evaluare, nu intră ‎la nicio grădiniță de engleză,
‎cu atât mai puțin la una de renume.
‎Am înțeles.
‎Doamnă.
‎Cât de des vorbiți cu fiica dumneavoastră?
‎Poftim?
‎Îi vorbesc dacă e nevoie.
‎De ce întrebați?
‎E important pentru copii ‎să vorbească cu mama
‎până la vârsta de șase ani, ‎în loc să învețe prin memorare.
‎Trebuie lăsați să vorbească oricât.
‎Am înțeles.
‎Seo-woo.
‎E bună?
‎Da.
‎Fiule, spune-mi cât de bună e.
‎Are un gust tare, tare bun!
‎Dacă are un gust tare, tare bun ‎înseamnă că e cea mai gustoasă înghețată!
‎Normal. E mai bună ‎decât o sută de înghețate!
‎Mamă, știi ce e o sută?
‎E un număr foarte mare.
‎E mai mare decât zece!
‎O sută? Vai, ești adorabil!
‎Ia să gust și eu.
‎Iată!
‎Nu e grozav?
‎Ți-aș putea găti. Nu porcării din astea.
‎Ce vrei să spui?
‎Un magazin e la fel de bun ‎ca orice restaurant.
‎Tteokbokki‎, chiftea de pește, ‎picioare de porc.
‎Pot să pun chiar și un ou ‎în ‎ramyeon‎. E uluitor!
‎Se spune că timpul zboară.
‎Dar când ne uităm înapoi, ‎nimic nu rămâne la fel.
‎S-au schimbat multe, nu-i așa?
‎Sigur, e normal să se schimbe. ‎Au trecut aproape cinci ani.
‎Și știi ce?
‎Nu sunt dezamăgită deloc.
‎Mă bucur de schimbările astea.
‎Nu-ți face griji pentru mine.
‎Mama vitregă a lui Seo-woo...
‎Nu vrei să știi cine e?
‎Nu vreau.
‎De ce nu?
‎Eu aș vrea mult să știu ‎ce fel de persoană e.
‎Fiindcă știu ce fel de persoană e.
‎Știi?
‎O persoană bună.
‎E o persoană bună.
‎Nu-i așa?
‎Da, așa e. E o persoană bună.
‎- Să mâncăm! ‎- Bine. Să mâncăm!
‎Poftă bună!
‎Bun.
‎Ce e? Ce?
‎Unde te duci? Ce? De ce...
‎Am înțeles. Ei bine...
‎Bună.
‎Cred că vrei să cumperi ceva.
‎Da.
‎Yu-ri.
‎Ești bine, Yu-ri?
‎Sunt bine.
‎Cred că a rămas fără alcool.
‎Așa, doamnă Oh Min-jeong! ‎Văd că știi să bei.
‎Îți place ‎soju‎. Ești de-a mea.
‎Mulțumesc. La revedere.
‎La revedere.
‎E numai o masă aici.
‎Am înțeles. Da.
‎De obicei, pun mai mult de o masă.
‎Nu ai cu cine să bei.
‎Oamenii care beau singuri ‎nu o fac la ei acasă?
‎În cartierul ăsta, ‎lumea bârfește prea mult.
‎Am înțeles. Credeam că nu te deranjează. ‎Te deranjează?
‎Nu. Nu mă deranjează.
‎Normal că o deranjează. Face pe dura.
‎Mamele din cartierul ăsta ‎bârfesc despre copii.
‎E foarte urât ce fac. Ignoră-le!
‎Nu, asta nu mă deranjează deloc.
‎Mă bucur să aud asta.
‎Chiar așa ciudată e Seo-woo?
‎Mă întrebam ‎dacă e foarte diferită de Ha-jun.
‎Ce-ai pățit la stomac? Te doare tare?
‎Unde? Ai mâncat ceva ce nu trebuia?
‎Ce e? E bolnavă?
‎Zice că o doare stomacul.
‎Lasă grădinița. Hai s-o ducem la spital!
‎- Să ne schimbăm! ‎- Așa, deodată?
‎Adineauri era bine.
‎Ești bine, Seo-woo?
‎Da.
‎Ai zis că te doare burta.
‎- Nu te doare? ‎- Nu.
‎În cazul ăsta, ‎o să-ți închei nasturii la loc.
‎Pare să fie bine.
‎Exact. A zis că o doare.
‎Probabil și-a revenit repede ‎fiindcă e așa de mică.
‎Bine.
‎- Mergem? ‎- Da.
‎Bine, să mergem!
‎GRUPA RAZĂ DE SOARE 2019 ‎PROGRAM PARTICIPARE PĂRINȚI
‎GRĂDINIȚA BRIGHT HAEMIL
‎Uite-o pe mama lui Yul-hee. Bună!
‎- Bună ziua. ‎- Bună ziua.
‎O să-ți disloce umărul. Pune-l jos!
‎Fiule?
‎Ce completează moda?
‎Stilul!
‎Stilul! Da, trebuie să fii stilat.
‎Crezi că David Beckham ‎își lucra brațele pentru fotbal?
‎Nu, să pară tare ‎la programul de participare a părinților.
‎Numai gura e de tine.
‎Bună ziua, domnule Cho.
‎- Da, bună ziua. ‎- Bună ziua.
‎De ce...
‎De ce e...
‎Ce-o să facă?
‎- Bună ziua. ‎- Bună ziua.
‎Bună, Min-jeong.
‎De ce naiba ești... Bună ziua.
‎Ce?
‎Trebuie să vină și el. Toată lumea vine.
‎Firește. Glumeam doar.
‎E normal să vină și el. ‎E ziua participării părinților.
‎Doamne, Seo-woo, ești adorabilă!
‎Ai înnebunit? Ești nebun? Ce cauți aici?
‎Ce-ai de gând să faci?
‎Să mergem! Ar trebui să plecăm.
‎Am întârziat.
‎Să intrăm!
‎O să dea peste ea. ‎El ce are de gând să facă?
‎Ce să facă?
‎Eu sper ca ea să afle tot.
‎Să mergem!
‎Doamne! Nu mai avem timp. Ce faci?
‎- N-ai de gând să scoți asta? ‎- Ba da.
‎În fine. Care sunt șansele să dau de ea?
‎Nu ies din bucătărie și gata.
‎- Doamne! ‎- Du asta în camera de joacă senzorială!
‎Am de pregătit fructele.
‎Ce? Eu...
‎Tai eu fructele...
‎E prima dată când o faci. ‎Nu pot să te las.
‎Du asta în cameră și gata!
‎Nu, stai, eu...
‎Scuze.
‎Da?
‎Bănuiesc că o folosiți adesea. ‎Mă refer la fasolea roșie.
‎Da, oarecum.
‎Scuze.
‎Sunt Elsa. Nu ești geloasă?
‎Ba sunt.
‎Mi-so, vrei să spui tu?
‎Cine crezi că locuiește între A și C?
‎- O. ‎- Nu.
‎- B. ‎- E B.
‎- B! ‎- B! Așa e!
‎- B! ‎- Bravo!
‎Tocmai i-a spus maică-sa.
‎Ha-jun, urmezi tu?
‎- Hai că poți! ‎- Bine.
‎De ce literă avem nevoie ‎între B și D, ca să completăm aici?
‎- C. ‎- Litera C.
‎Ha-jun! Ascultă, Ha-jun!
‎- Uită-te la mine! C. ‎- C.
‎Omule!
‎C. Ha-jun.
‎Ha-jun. C. E C.
‎Inel de ceapă.
‎Așa e. E un inel de ceapă.
‎Inel de ceapă.
‎Auzi, unde e Yu-ri?
‎Habar n-am. Nu am văzut-o. ‎Cred că stă în bucătărie.
‎Ce e cu tine? Ți-am zis să inventezi ‎o scuză ca să nu vii azi.
‎Crezi că eu voiam să vin? ‎Crezi că vreau să fiu aici?
‎Am încercat să spun ‎că Seo-woo e bolnavă. M-am străduit!
‎Dacă ar fi funcționat, n-aș fi fost aici.
‎În fine, se pare că și Yu-ri se ascunde.
‎Sunt sigur c-o să iasă bine. În fine.
‎Ce faceți?
‎- Să treacă! ‎- Bine.
‎- Mergem când se termină. ‎- Haide!
‎- Da. ‎- Ar trebui. Să mergem.
‎Cu ce te-ai îmbrăcat?
‎Lasă, o să treacă. Lasă.
‎- Să o atingem! ‎- Bine!
‎Tati, uită-te la asta!
‎Seo-woo.
‎Nu veni pe partea asta! ‎Sunt mai multe boabe pe partea aceea.
‎Mi-so nu se poate juca ‎dacă i le tot strici tu.
‎Seo-woo, vino aici!
‎- Să ne jucăm cu astea! ‎- Bine.
‎Seo-woo!
‎Nu poți să fii așa nepoliticoasă.
‎Ai și tu mai multă grijă!
‎Ia vezi!
‎Doamne!
‎Ce faci?
‎Credeam că vă mai trebuie boabe.
‎Așa e joaca senzorială.
‎- Toată lumea! ‎- Bine!
‎- Da! ‎- Mai multă fasole roșie!
‎- S-o facem! ‎- Da!
‎Fir-ar să fie!
‎Mama lui Mi-so mă calcă pe nervi.
‎Doamne, sunt așa nervoasă!
‎Am crezut că te întorci îndată ce o lași. ‎Ce ți-a luat atât?
‎Se vor juca cu frigăruile. ‎Trei frigărui de familie.
‎Căpșuni.
‎Seo-woo adoră căpșunile. Va fi încântată.
‎Ce bune sunt!
‎Știi ce? Am cutreierat Seulul ‎în lung și-n lat
‎și apoi a trebuit să mă duc ‎într-un orășel de la marginea Seulului
‎ca să-ți aduc căpșunile astea.
‎- Nu sunt bune? ‎- Ba da.
‎Mi-e poftă de căpșuni și de nimic altceva.
‎Copilul o să adore căpșunile.
‎Ce? O să adore căpșunile?
‎Nu e bine.
‎Mai bine renunț la medicină ‎și deschid o fermă de căpșuni.
‎Nu.
‎Bine, fie. O să continuăm ‎să cumpărăm căpșuni.
‎Da, asta e! Dă-i lui Seo-woo căpșuna.
‎Nu asta! Dă-i lui Seo-woo căpșuna!
‎Of, ei îi plac căpșunile!
‎Habar n-are ce-i place copilului.
‎Seo-woo, îți plac căpșunile, nu-i așa?
‎Grupa Rază de soare!
‎- Da, doamna educatoare! ‎- Da, doamna educatoare!
‎O să vă dăm niște fructe.
‎- Da! ‎- Le puteți pune pe frigărui
‎împreună cu mami și tati.
‎- Da, doamna educatoare. ‎- Da, doamna educatoare.
‎Bun.
‎Bine. Da. Nu.
‎- Poftă bună! ‎- Mulțumesc.
‎Uită-te la a mea.
‎Nu e nevoie să-i dai căpșuni. E în regulă.
‎Am înțeles.
‎Dar acestea sunt delicioase. Nu sunt acre.
‎E în regulă. Nu e nevoie să i le dai.
‎Dar îi vor plăcea la nebunie.
‎Seo-woo nu poate ‎să mănânce căpșuni, dnă Jeon.
‎E alergică la căpșuni. Nu are voie.
‎E alergică?
‎Doamne, îmi pare rău! Nu știam.
‎Îmi pare rău!
‎- Au! ‎- Vai de mine, Seo-woo!
‎Seo-woo!
‎Ești bine? Vai, cred că a durut!
‎Ești bine, Seo-woo? Sigur a durut.
‎Ești bine?
‎MISAENG
‎Ești bine?
‎Nu aveai de unde să știi la ce e alergică.
‎Se întâmplă. Eu l-am născut ‎și l-am crescut pe Ha-jun,
‎dar nu îi cunosc toate alergiile.
‎Crezi că ea știe?
‎- Ce să știe? ‎- Că sunt Cha Yu-ri.
‎Cred că deja nu are cum să nu știe.
‎Ce mă fac, Hyeon-jeong?
‎Situația era și-așa riscantă.
‎De ce a trebuit să mă bag și eu?
‎De asta îți faci tu griji acum?
‎Doamne, Yu-ri!
‎Normal! Ea nu poate să afle.
‎De ce nu? Oricum trebuie să-i spui.
‎O să fii toată viața ‎femeia de la bucătărie?
‎N-ai de gând s-o crești pe Seo-woo?
‎Nu.
‎Ce? De ce nu?
‎Păi, știi...
‎Nu mai poți spune nimănui.
‎- De fapt... ‎- De fapt?
‎Eu...
‎Eu sunt...
‎O...
‎Ea e dra Oh Min-jeong, ‎noua angajată de la Ginecologie.
‎Am fost repartizată săptămâna trecută. ‎E prima mea zi.
‎Încântată!
‎- Încântată! ‎- Încântată, Min-jeong!
‎Secția Ginecologie, ‎în sala de operații numărul șase!
‎Avem o urgență cu o gravidă.
‎Mama a avut un accident de mașină, ‎dar copilul respiră bine.
‎Trimiteți-o la Neonatologie!
‎Bine.
‎Coincidența devenea din ce în ce mai mare,
‎fără știrea mea.
‎- M-ai bătut? ‎- Eu?
‎Ce e cu fața ta?
‎Ce s-a întâmplat azi-noapte?
‎Nu are niciun sens ca doar Yu-ri să devină om!
‎Nu-mi pot reocupa locul.
‎Terminați!
‎Nu vrei s-o crești tu însăți?
‎Te ții la distanță de Gang-hwa din cauza lui Min-jeong.
‎S-ar putea să nu ducă o viață chiar așa de bună.
‎Seamănă prea mult, din cap până în picioare.
‎Divorțați?
‎Poți să fii mama lui Seo-woo.
‎Subtitrarea: Dorina Ivan