Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Ezra a ajuns în Ierusalim în luna a cincea
a anului al şaptelea al împăratului.
Şi-a început călătoria din Babilon în ziua întâi din luna întâi
şi a ajuns în Ierusalim ziua întâi a lunii a cincea,
pentru că mâna bună a Dumnezeului său era cu el.
Ezra a fost devotat studierii şi împlinirii Legii Domnului
şi învăţarea legilor şi poruncilor în Israel.
Aceasta este scrisoarea dată de împăratul Artaxerxe
lui Ezra, preotul, un învăţător al Legii,
un iscusit în ce priveşte Legea şi poruncile Domnului pentru Israel.
"Eşti trimis de împărat şi cei şapte sfătuitori ai lui
ca să cercetezi în Iuda, Ierusalim,
conform Legii Dumnezeului tău, care este în mâinile tale."
Din ziua strămoşilor noştri până acum,
vina noastră a fost mare.
Din cauza păcatelor noastre, noi, împăraţii şi preoţii noştri
am fost supuşi săbiei şi captivităţii,
jafului şi umilirii din partea împăraţilor străini,
aşa cum ne aflăm astăzi.
Doamne, Dumnezeul lui Israel, Tu eşti drept.
Ne-ai lăsat astăzi o rămăşiţă.
Iată-ne în faţa Ta, vinovaţi fiind.
De aceea, niciunul dintre noi nu putem sta înaintea Ta.
LEGĂMÂNTUL
Tot poporul s-a unii în piaţă, în faţa porţii.
Au cerut lui Ezra, învăţătorul Legii, să aducă
cartea Legii lui Moise,
pe care Domnul a poruncit-o lui Israel.
În prima zi a lunii a şaptea, preotul Ezra a adus Legea
înaintea adunării,
care era formată din femei şi bărbaţi,
din cei care puteau să o înţeleagă.
Ezra a deschis cartea.
Toţi oamenii îl puteau vedea pentru că a stat deasupra lor.
Când a deschis-o, toţi oamenii s-au ridicat.
"La început, Dumnezeu a creat cerul şi pământul."
"Pământul era pustiu şi gol."
"Întunericul era peste faţa adâncului."
"Duhul lui Dumnezeu Se mişca pe deasupra apelor."
"Dumnezeu a zis: 'Să fie lumină!"'.
"Şi a fost lumină."
"Apoi Dumnezeu a zis:"
"Să facem pe om după chipul şi asemănarea Noastră,
ca să domnească peste peştii mării
şi peste păsările cerului
peste turme şi toate animalele sălbatice,
peste toate creaturile.
Niciun copac nu era pe pământ şi nicio plantă nu încolţise încă,
deoarece Domnul Dumnezeu nu trimisese ploaie pe pământ
şi nu era nimeni care să lucreze pământul.
Apoi Domnul Dumnezeu a creat pe om din ţărâna pământului
şi a suflat în nările lui suflare de viaţă,
iar omul a devenit...
... un suflet viu.
Domnul Dumnezeu a plantat o grădină la est, în Eden.
Acolo l-a pus pe omul pe care-l crease.
Domnul Dumnezeu a făcut ca tot felul de pomi să răsară din pământ,
pomi plăcuţi la vedere şi buni de mâncat.
În mijlocul grădinii erau
pomul vieţii şi pomul cunoştinţei binelui şi răului.
Domnul Dumnezeu a poruncit omului:
"Eşti liber să mănânci din orice pom din grădină,
dar nu trebuie să mănânci din pomul cunoştinţei binelui şi răului".
Dacă vei mânca din el, vei muri negreșit.
Domnul Dumnezeu a zis:
"Nu este bine că omul să fie singur".
"Am să-i fac un ajutor potrivit pentru el."
Şarpele era mai şiret decât toate animalele sălbatice
pe care le-a făcut Domnul Dumnezeu.
El i-a spus femeii: "Oare chiar a zis Dumnezeu să nu mâncaţi
din niciun pom din grădină?
Cu siguranţă, nu veţi muri, a zis şarpele femeii.
"Dumnezeu ştie că, atunci când veţi mânca din el,
vi se vor deschide ochii şi veţi fi ca Dumnezeu,
cunoscând binele şi răul."
Când femeia a văzut
că pomul era bun de mâncat şi plăcut de privit
şi, totodată, de dorit ca să obţină înţelepciune,
a luat din el.
A mâncat.
A dat şi bărbatului ei care era cu ea.
A mâncat şi el.
Atunci ochii amândurora s-au deschis.
Şi-au dat seama că erau goi.
Au cusut împreună frunze de smochin
şi s-au acoperit cu ele.
Atunci Domnul Dumnezeu a zis femeii:
"Ce ai făcut?"
Femeia a zis: "Şarpele m-a înşelat şi am mâncat".
Domnul Dumnezeu a zis:
"Omul a ajuns ca unul dintre Noi, cunoscând binele şi răul".
"Să nu-l lăsăm să întindă mâna, să ia şi din pomul vieţii,
să mănânce din el şi să trăiască pentru totdeauna."
Dumnezeu l-a izgonit pe om din grădina Eden
ca să lucreze pământul din care fusese luat.
Dumnezeu a văzut răutatea rasei umane pe pământ
și că gândurile oamenilor erau îndreptate numai spre rău.
Domnul a regretat că l-a creat pe om pe pământ.
Inima Lui a fost profund mâhnită.
Domnul a zis: Am să şterg de pe faţa pământului omul pe care l-am creat,
şi odată cu el, animalele, păsările şi târâtoarele pământului,
pentru că regret că i-am făcut."
"Voi aduce potopul pe pământ
să distrug viaţa de sub ceruri, fiecare creatură vie."
"Tot ce este pe pământ...
... va pieri."
Tot ce avea suflare în nări a murit.
Fiecare făptură vie de pe pământ a fost nimicită.
Oamenii, animalele, târâtoarele de pe pământ
şi păsările au fost şterse de pe faţa pământului.
Numai Noe a fost lăsat şi cei care erau cu el în corabie.
Dumnezeu le-a zis ui Noe şi fiilor lui:
"Eu am stabilit legământul Meu cu voi".
"Niciodată nu va mai fi distrus de ape tot ce are viaţă.
"Niciodată nu va mai exista un potop care să distrugă pământul."
Fiii lui Noe, care au ieşit din corabie erau:
Sem, Ham şi lafet.
Ham a fost tatăl lui Canaan.
Aceştia au fost cei trei fii ai lui Noe.
Din ei au ieşit oameni care s-au împrăştiat pe tot pământul.
Fiii lui Sem:
Elam,
Asur,
Arpacsad,
Lud
şi Aram.
Arpacsad a fost tatăl lui Selah.
Selah a fost tatăl lui Eber.
Eber a avut pe Peleg.
Apoi Reu,
Serug,
Năhor,
Terah
şi Avram,
adică Avraam.
Domnul a zis lui Avram: "Pleacă din ţara ta,
din poporul tău şi din casa tatălui tău,
spre ţara pe care ţi-o voi arăta".
"Voi face din tine un neam mare şi te voi binecuvânta."
"Îţi voi face un nume mare şi vei fi o binecuvântare."
"Voi binecuvânta pe cei ce te vor binecuvânta."
"Pe oricine te va blestema, Eu îl voi blestema."
"Toţi oamenii pământului vor fi binecuvântaţi prin tine."
Avram a plecat, aşa cum îi spusese Domnul.
Cu el a plecat şi Lot.
Avram avea 75 de ani când a ieşit din Haran.
A luat pe Sar ai soţia lui, pe Lot nepotul lui,
împreună cu toate averile adunate
şi cu toii oamenii lui din Haran.
Au plecat spre ţara Canaan şi au ajuns acolo.
După aceea, Domnul a vorbit lui Avram printr-o vedenie.
"Nu te teme, Avrame!"
"Eu sunt scutul tău şi răsplata ta cea foarte mare."
Avram a zis: "Nu mi-ai dat
aşa că slujitorul născut în casa mea va fi moştenitorul meu".
L-a dus afară şi i-a zis:
"Uită-te la cer şi numără stelele, dacă poţi să le numeri".
Apoi i-a zis: "Aşa vor fi urmaşii tăi".
Și Domnul i-a socotit acest lucru drept neprihănire.
Sarai, soţia lui Avram, nu îi dăduse niciun copil.
Ea avea o roabă egipteană numită Agar.
După ce Avram a locuit în Canaan timp de 10 ani,
Sarai, soţia lui, a luat pe roaba ei, Agar,
şi a dat-o soţului ei ca să fie soţia lui.
El s-a culcat cu Agar.
Când a aflat că este însărcinată,
a început să o dispreţuiască pe stăpâna sa.
Atunci Sărai a zis lui Avram:
"Tu eşti responsabil pentru nedreptatea pe care o îndur!"
"Eu ţi-am dat în braţe pe roaba mea,
şi ea, când a rămas însărcinată, m-a privit cu dispreţ."
"Domnul să judece între mine şi tine!"
"Roaba ta este în mâna ta", a zis Avram.
"Să faci cu ea ce crezi.
Atunci Sarai s-a purtat urât cu Agar,
aşa că Agar a fugit de ea.
Îngerul Domnului a găsit-o pe Agar lângă un izvor, în deşert.
Era izvorul în drum spre Sur.
Apoi îngerul Domnului a zis:
"Întoarce-te la stăpâna ta şi supune-te ei".
Îngerul a adăugat: "Îţi voi înmulţi foarte mult urmaşii".
"Vor fi atât de mulţi, încât nu-i vei putea număra."
Agar a născut lui Avram un fiu.
Avram a pus numele "Ismael" fiului pe care i l-a născut ea.
Când Avram avea 99 de ani, Domnul i S-a arătat şi i-a zis:
"Eu sunt Dumnezeul Atotputernic."
"Umblă înaintea Mea plin de credinţă şi fii fără prihană.
"Nu te vei mai numi Avram, ci numele tău va fi Avraam,
căci te-am făcut tatăl multor neamuri."
"Voi pune legământul Meu veşnic între Mine şi tine,
şi sămânţa ta după tine, pentru generaţii la rând,
şi anume că Eu voi fi Dumnezeul tău şi al urmaşilor tăi după tine."
Dumnezeu a mai zis lui Avraam: "Cât despre Sarai, nevastă-ta,
să nu o mai numeşti Sarai".
"Numele ei va fi Sara."
"Eu o voi binecuvânta şi îţi voi da un fiu prin ea."
"O voi binecuvânta şi ea va fi mama multor neamuri."
"Împăraţi ai naţiunilor vor ieşi din ea."
Sara a rămas însărcinată şi a născut un fiu lui Avraam, la bătrâneţe,
chiar la timpul promis de Dumnezeu.
Avraam i-a pus numele "Isaac" fiului născut de Sara.
Copilul a crescut şi a fost înţărcat.
În ziua când Isaac a fost înţărcat, Avraam a organizat un mare ospăţ.
Sara a văzut că fiul născut de egipteancă îşi bătea joc.
I-a zis lui Avraam: "Scapă de roaba aceea şi de fiul ei".
"Fiul acelei femei nu va moşteni niciodată împreună
cu Isaac, fiul meu."
Acest lucru l-a mâhnit nespus pe Avraam,
pentru că era preocupat pentru fiul lui.
Dumnezeu, însă, i-a spus:
"Nu te întrista pentru băiat şi roaba aceea".
"Ascultă de tot ce îţi va spune Sara,
pentru că numai din Isaac va ieşi sămânţa ta."
"Voi face şi din fiul roabei un neam,
pentru că şi el este urmaşul tău."
În dimineața următoare, Avraam a luat mâncare
şi un burduf cu apă,
şi le-a dat lui Agar.
I le-a pus pe umăr.
Apoi a trimis-o de la el, împreună cu băiatul.
Ismael!
Ea a plecat la drum...
... şi a ratăcit prin deşertul Beer-Seba.
Când s-a terminat apa din burduf, ea a pus băiatul sub un tufiş.
Apoi a plecat şi s-a aşezat la o aruncătură de arc,
pentru că şi-a zis: "Nu pot să văd cum băiatul meu moare".
În timp se stătea în apropiere, a început să plângă.
Dumnezeu a auzit plânsul băiatului
şi îngerul Domnului a strigat-o pe Agar din cer şi i-a zis:
"Ce se întâmplă, Agar? Nu te teme!"
"Dumnezeu a auzit glasul copilului în locul unde stă întins."
"Ridică-l pe copil şi ţine-l de mână,
căci voi face din el un neam mare."
Dumnezeu i-a deschis ochii şi ea a văzut un izvor de apă.
S-a dus de a umplut burduful cu apă
şi a dat copilului să bea.
Dumnezeu a fost cu băiatul în timp ce creştea.
El a locuit în deşert şi a devenit vânător cu arcul.
Mai târziu, Dumnezeu l-a încercat pe Avraam.
El i-a zis: "Avraame!"
"lată-mă", a răspuns el.
Apoi Dumnezeu i-a zis:
"Ia pe fiul tău, pe singurul tău fiu, pe care-l iubeşti, pe Isaac
şi du-te în regiunea Moria."
"Adu-l acolo ca jertfă
pe un munte pe care ţi-l voi arăta."
Dimineaţa devreme, Avraam s-a sculat,
a pus şaua pe măgar
şi a luat cu el două slugi şi pe fiul său, Isaac.
Când a tăiat suficiente lemne pentru jertfă,
a pornit spre locul despre care i-a vorbit Dumnezeu.
A treia zi, Avraam a ridicat ochii şi a văzut locul de departe.
El a zis slugilor sale: "Rămâneţi aici cu măgarul,
cât timp eu şi băiatul ne vom duce acolo,
ne vom închina, apoi ne vom întoarce la voi."
Avraam a luat lemnele pentru jertfă
şi le-a pus în spinarea fiului său, Isaac.
El însuşi a dus focul şi cuţitul.
Mergând amândoi împreună, Isaac a spus tatălui său, Avraam:
"Tată!"
"Fiule!", a răspuns Avraam.
"Focul şi lemnele sunt aici", a zis Isaac.
"Dar unde este mielul pentru jertfă?"
Avraam i-a răspuns: "Dumnezeu Însuşi va purta grijă
de mielul pentru jertfă, fiul meu!"
Apoi au mers amândoi împreună.
Când au ajuns la locul care i-l spusese Dumnezeu,
Avraam a zidit acolo un altar şi a aşezat lemnele pe el.
A legat pe fiul său, Isaac,
şi l-a pus pe altar, deasupra lemnelor.
Apoi şi-a întins mâna
şi a luat cuţitul ca să înjunghie pe fiul său.
Dar îngerul Domnului l-a strigat din ceruri:
"Avraame! Avraame!"
"lată-mă!", a răspuns el.
"Să nu pui mâna pe băiat!" i-a spus.
"Să nu-i faci nimic!"
"Ştiu acum că te temi de Dumnezeu,
întrucât n-ai cruţat pe fiul tău pentru Mine,
pe singurul tău fiu."
Avraam a văzut într-un tufiş
un berbec încurcat.
Avraam s-a dus de a luat berbecul
şi l-a adus ca jertfă în locul fiului său.
Îngerul Domnului a chemat a doua oară din ceruri pe Avraam şi a zis:
"Pe Mine însumi jur", zice Domnul, "pentru că ai făcut lucrul acesta
şi n-ai cruţat pe fiul tău, pe singurul tău fiu,
te voi binecuvânta foarte mult
şi-ţi voi înmulţi sămânţa ca stelele cerului
şi ca nisipul de pe ţărmul mării."
"Sămânţa ta va stăpâni cetăţile vrăjmaşilor ei."
"Prin sămânţa ta, toate neamurile pământului vor fi binecuvântate,
pentru că ai ascultat de Mine!"
Avraam a lăsat lui Isaac tot ce a avut.
Apoi Avraam şi-a dat duhul
după o bătrâneţe fericită,
înaintat în vârstă şi sătul de zile, şi a fost adăugat la poporul lui.
Isaac avea 40 de ani când s-a căsătorit cu Rebeca.
Fata lui Betuel, arameul din Padan-Aram,
şi sora lui Laban, arameul.
Isaac s-a rugat Domnului pentru soţia lui, Rebeca,
deoarece nu aveau copii.
Domnul l-a ascultat
şi pe soţia lui, Rebeca.
Când a venit vremea să nască, doi gemeni erau în pântecul ei.
Băieţii au crescut,
iar Esau a devenit un vânător iscusit,
un om care petrecea timpul pe câmp.
Iacov era mulţumit să stea acasă, în corturi.
Dumnezeu i-a spus: "Numele tău este Iacov,
dar nu te vei mai numi Iacov".
"Numele tău va fi Israel".
Aşa că i-a pus numele "Israel".
Dumnezeu i-a zis:
"Eu sunt Dumnezeul cel Atotputernic".
"Creşte şi înmulțește-te!"
"Un neam şi o mulţime de neamuri se vor naşte din tine,
chiar împăraţi vor ieşi din urmaşii tăi."
Israel l-a iubit pe losif mai mult decât pe ceilalţi fii,
pentru că i se născuse la bătrâneţe.
A făcut o haină pestriţă pentru el.
Când fraţii lui au văzut că tatăl lor îl iubea pe el
mai mult decât pe oricare dintre ei,
l-au urât şi nu aveau niciun cuvânt bun pentru el.
Iosif a avut un vis.
Când l-a spus fraţilor lui, aceştia l-au urât şi mai mult.
El le-a zis: "Ascultaţi ce vis am avut!".
"Legam snopi în câmp,
când, dintr-odată, snopul meu s-a ridicat şi a stat în picioare,
snopii voştri l-au înconjurat pe al meu şi s-au închinat lui."
Fraţii lui i-au zis: "Vrei să împărăteşti peste noi?".
"Vrei să ne conduci?"
L-au urât şi mai mult din pricina viselor lui
şi din pricina a ceea ce le-a spus.
Apoi, Iosif a mai avut un vis şi l-a istorisit fraţilor săi.
"Ascultaţi!", le-a spus el.
"Am mai visat un vis!"
"De data aceasta, soarele, luna şi unsprezece stele
s-au închinat înaintea mea."
Fraţii lui erau geloşi pe el,
dar tatăl lui a ţinut minte lucrurile acestea.
Fraţii lui au mers să păzească oile tatălui lor la Sihem.
Israel i-a zis lui losif:
"După cum ştii, fraţii tăi păzesc oile la Sihem!"
"Vino! Vreau să te trimit la ei."
"Sunt gata!", a răspuns el.
I-a spus: "Du-te şi vezi dacă fraţii tăi şi oile sunt bine,
şi adu-mi veşti".
Apoi l-a trimis din Valea Hebronului.
Iosif a ajuns la fraţii lui şi i-a găsit aproape de Dotan.
Ei l-au văzut de departe şi, înainte să ajungă la ei,
s-au sfătuit să-l omoare.
"Iată că vine făuritorul de vise!"
"Veniţi acum, să-l omorâm
şi să-l aruncăm într-una din aceste gropi."
"Vom spune că l-a mâncat o fiară sălbatică,
apoi vom vedea ce se va alege de visele lui."
Când a ajuns losif la fraţii săi, aceştia l-au dezbrăcat
de haina lui pestriţă pe care o avea pe el.
L-au luat şi l-au aruncat în fântână.
Fântâna era goală. Nu era apă în ea.
În timp ce erau aşezaţi ca să mănânce,
au văzut o ceată de ismaeliți venind din Galaad.
Cămilele lor erau încărcate cu mirodenii, balsam şi smirnă,
pe care urmau să le ducă în Egipt.
Iuda a zis fraţilor săi: "Vom câştiga
dacă-l omoram pe fratele nostru şi-i ascundem sângele?"
"Haideţi!"
"Să-l vindem ismaeliților şi să nu punem mâna pe el."
"La urma urmei, este fratele nostru, sânge din sângele nostru."
Fraţii lui au fost de acord.
La trecerea negustorilor madianiți,
fraţii lui l-au scos pe losif afară din fântână
şi l-au vândut ismaeliților cu 20 de sicii de argint.
Aceştia l-au dus în Egipt.
Au dat tatălui lor haina cea pestriţă şi au spus:
"Am găsit asta!"
"Vezi dacă este haina fiului tău."
El a recunoscut-o și a zis:
"Este haina fiului meu".
"O fiară sălbatică l-a mâncat!"
"Iosif a fost sfâşiat în bucăţi!"
Toţi fiii şi toate fiicele lui au venit ca să-l mângâie,
dar el nu voia să fie mângâiat.
"Nu!", a spus el.
"Voi jeli până voi ajunge mormânt, lângă fiul meu."
Tatăl lui a plâns pentru el.
Iosif a fost dus în Egipt.
Potifar, un egiptean şi unul dintre funcţionarii lui Faraon,
căpitan al gărzii,
l-a cumpărat de la ismaeliții care l-au dus acolo.
Când stăpânul lui a văzut că Domnul era cu el
şi că Domnul îl ajuta să aibă succes în tot ce făcea,
Iosif a căpătat mare trecere înaintea lui
şi a devenit îngrijitorul lui.
Potifar l-a pus să aibă grijă de casa lui
şi i-a încredinţat tot ce avea.
Potifar a lăsat tot ce avea în grija lui losif.
Cu Iosif la cârmă, nu avea nicio preocupare,
decât să mănânce.
Iosif era frumos la statură şi plăcut la chip.
După o vreme, soţia stăpânului său a pus ochii pe losif şi a zis:
"Culcă-te cu mine!".
Deşi ea îi vorbea lui losif zi de zi,
el n-a voit să se culce cu ea.
Într-o zi, când intrase în casă ca să-şi îndeplinească slujba
şi când nu era acolo niciunul din oamenii casei,
ea l-a apucat de haină, zicând: "Culcă-te cu mine!"
El a lăsat haina şi a fugit afară din casă.
Ea a chemat slujitorii din casă şi le-a zis: "Priviţi!"
"Acest evreu a fost adus ca să-şi bată joc de noi!"
"A venit să se culce cu mine, dar eu am ţipat."
Când a auzit stăpânul pe soţia lui spunând:
"Iată ce mi-a făcut robul tău",
s-a mâniat foarte tare.
Stăpânul lui losif l-a luat şi l-a aruncat în temniţă,
în locul unde erau închişi întemniţaţii împăratului.
După ce au trecut doi ani, Faraon a avut un vis.
Dimineaţa, mintea lui era tulburată,
aşa că a trimis după toţi vrăjitorii şi înţelepţii Egiptului.
Faraon le-a povestit visele,
dar nimeni nu le-a putut interpreta.
Apoi şeful paharnicilor i-a zis lui Faraon:
"Astăzi îmi amintesc de greşeala mea".
"Faraon s-a mâniat pe slujitorii lui
împreună cu bucătarul, în casa căpeteniei străjerilor."
"Fiecare dintre noi a avut un vis în seara aceea."
"Fiecare vis avea propria însemnătate.
"Un tânăr evreu era cu noi,
un slujitor al căpeteniei străjerilor."
I-am spus visele noastre şi el le-a interpretat,
fiecare primind însemnătatea visului."
"Pentru amândoi s-a împlinit exact cum ne-a spus el."
"Eu am fost repus în funcţie, iar celălalt a fost omorât."
Faraon a trimis după losif.
El a fost repede adus din temniţă.
După ce s-a bărbierit şi şi-a schimbat hainele,
a venit înaintea lui Faraon.
Faraon i-a zis lui losif:
"Am avut un vis şi nimeni nu-l poate interpreta".
"Am auzit că tu, când ţi se spune un vis,
îl poţi interpreta."
Apoi Faraon a zis lui losif:
"În visul meu, eu mă aflam pe malul Nilului,
când au ieşit din apă şapte vaci grase şi frumoase."
"Acestea păşteau printre mlaştini."
"După ele, au venit alte şapte vaci slabe şi foarte urâte."
"Nu am mai văzut aşa vaci urâte în toată ţara Egiptului."
"În vis am văzut şapte spice de grâu grase şi frumoase
crescând pe acelaşi pai."
"După ele, alte şapte spice au ieşit,
urâte, slabe şi arse de vântul de la răsărit."
"Cele şapte spice slabe au înghiţit pe cele şapte spice frumoase."
"Am spus magicienilor despre asta, dar niciunul nu mi-a putut explica."
"Şapte ani de abundenţă vor veni peste ţara Egiptului."
"Însă vor fi urmaţi de şapte ani de foamete.
"Apoi toată bogăţia Egiptului va fi uitată."
"Foametea va răvăşi ţara."
"Motivul pentru care visul s-a dat lui Faraon în două părţi
este pentru că situaţia a fost ferm decisă de Dumnezeu."
"Dumnezeu va face asta curând."
Atunci, Faraon i-a spus lui losif:
"Dacă Dumnezeu ţi-a făcut cunoscute acestea ţie,
nu e nimeni mai înţelept decât tine."
Faraon i-a zis lui losif:
"Aşadar, te pun la cârma întregii ţări a Egiptului".
Apoi Faraon şi-a scos inelul de pe deget
şi l-a pus pe degetul lui losif.
L-a îmbrăcat în haine de in subţire şi i-a pus un lanţ de aur la gât.
În timpul celor şapte ani de belşug, ţara a produs din abundenţă.
Iosif a strâns cantităţi uriaşe de grâu,
cât nisipul mării.
Era atât de mult, încât nu a mai ţinut evidenta,
pentru că nu se mai putea măsura.
Cei şapte ani de belşug din Egipt s-au terminat.
Au început cei şapte ani de foamete, exact cum spusese losif.
A fost foamete în toate celelalte ţări,
dar în toată ţara Egiptului exista mâncare.
Când tot Egiptul a început să simtă foametea,
oamenii au cerut mâncare de la Faraon.
Faraon a spus tuturor egiptenilor: "Mergeţi la losif
şi faceţi ce vă spune".
Toată lumea a venit în Egipt ca să cumpere grâu de la losif.
Foametea era mare peste tot.
Fiii lui Israel erau printre cei care au mers să cumpere grâu,
deoarece era foamete şi în ţara Canaan.
Cum şi-a văzut losif fraţii,
s-a prefăcut că le este străin şi a vorbit dur cu ei.
"De unde veniţi?", i-a întrebat.
"Din Canaan", au răspuns ei, ca să cumpăram mâncare.
Deşi losif şi-a recunoscut fraţii, ei nu l-au recunoscut pe ei.
Apoi şi-a amintit de visele lui despre ei şi le-a zis:
"Sunteţi spioni!".
"Aţi venit să vedeţi care e punctul slab al țării!"
Ei au răspuns: "Nu, domnul nostru!"
"Robii tăi au venit să cumpere mâncare!"
"Toţi suntem fiii unui singur bărbat."
"Robii tăi sunt oameni cinstiţi! Nu suntem spioni!"
Iosif le-a zis: "Este aşa cum v-am spus eu!"
"Sunteţi spioni şi iată cum veţi fi puşi la încercare."
"Pe viaţa lui Faraon, că nu veţi pleca de aici,
decât dacă fratele vostru mai tânăr vine aici."
"Dacă sunteţi oameni cinstiţi,
unul dintre voi să rămână în închisoare,
cât timp ceilalţi vor duce grâu
pentru cei flămânzi din casele voastre."
"Dar trebuie să-mi aduceţi pe fratele vostru mai tânăr,
astfel încât cuvintele voastre fie verificate şi să nu muriţi."
Au început să facă asta,
fără să ştie că losif îi putea înţelege,
deoarece el a folosit un traducător.
Când s-au oprit să înnopteze,
unul dintre ei a vrut să ia grâu pentru măgari
în gura sacului.
"Argintul meu mi-a fost înapoiat!", a zis el fraţilor lui.
"Iată-l în sacul meu!"
Inimile lor s-au înmuiat şi s-au uitat unii la alţii tremurând.
Au spus: "Ce ne-a făcut Dumnezeu?"
Când au ajuns la tatăl lor, lacov, în Canaan,
i-au povestit tot ce li s-a întâmplat.
Ei i-au zis:
"Stăpânul tării aceleia a vorbit dur cu noi".
"S-a purtat cu noi de parcă eram spioni în ţară."
Apoi tatăl lor le-a zis:
"Dacă aşa trebuie să fie, faceţi asta".
"Luaţi cele mai bune produse din ţara noastră
şi duceți-le omului, ca dar."
"Puţin balsam şi putină miere, câteva mirodenii şi smirnă,
fistic şi migdale."
"Luaţi şi pe fratele vostru şi întoarceţi-vă la omul acela."
"Dumnezeul cel Atotputernic să vă ofere milă în faţa acelui om,
ca să-l lase pe celălalt frate al vostru şi pe Beniamin
să se întoarcă înapoi cu voi."
"Iar eu, dacă trebuie să fiu lipsit, lipsit să fiu."
Oamenii au luat darurile şi au dublat cantitatea de argint.
L-au luat şi pe Beniamin.
S-au grăbit spre Egipt și s-au arătat înaintea lui Iosif.
Când Iosif a ajuns acasă,
au arătat darurile pe care le-au adus
şi s-au plecat înaintea lui fata la pământ.
El i-a întrebat cum sunt, apoi le-a zis:
"Ce mai face tatăl vostru în vârstă, de care mi-aţi povestit?"
"Mai trăieşte încă?"
Ei au răspuns: "Robul tău, tatăl nostru, trăieşte încă şi e bine".
Apoi s-au închinat în faţa lui.
Când şi-a văzut fratele, pe Beniamin,
i-a întrebat: "Acesta e fratele vostru mai tânăr,
despre care mi-aţi povestit?
Apoi i-a zis: "Dumnezeu să aibă îndurare faţă de tine, fiul meu".
Apoi losif a zis fraţilor lui: "Veniţi mai aproape de mine".
Când au făcut asta, le-a zis:
"Eu sunt fratele vostru, losif,
cel pe care l-aţi vândut în Egipt".
"Nu vă necăjiţi pentru că m-aţi vândut aici,
căci ca să vă scap viaţa m-a trimis Dumnezeu aici."
"De doi ani este foamete în țară."
"În următorii cinci ani nu va exista arat şi secerat."
"Dumnezeu m-a trimis înaintea voastră
ca să păstrez sămânţa voastră pe pământ
şi să vă salvez vieţile printr-o mare izbăvire."
"Aşadar, nu voi m-aţi trimis aici, ci Dumnezeu."
"El m-a făcut ca un tată pentru faraon,
stăpân peste toată casa lui şi cârmuitorul Egiptului."
"Grăbiţi-vă să ajungeţi la tatăl meu şi spuneţi-i:
"Așa a vorbit fiul tău, losif:
«Dumnezeu m-a pus domn peste tot Egiptul.
Coboară-te la mine şi nu zăbovi! »"
Iosif şi-a adus tatăl şi fraţii în Egipt
şi le-a dat cea mai bună parte a ţării,
în ţinutul lui Ramses, aşa cum i-a spus Faraon.
Israeliţii au locuit în Egipt, în ţinutul Gosen.
Ei s-au înstărit, au crescut şi s-au înmulţit foarte mult.
Iosif, fraţii lui şi toată acea generaţie a murit.
Apoi a venit un nou rege în Egipt, pentru care Iosif nu însemna nimic.
El le-a zis oamenilor: "Priviţi!".
"Israeliţii au devenit prea mulţi la număr."
"Haideţi!"
"Trebuie să ne ocupăm de ei, altfel vor deveni şi mai numeroşi."
"Dacă va izbucni războiul, ei se vor alătura duşmanilor noştri,
vor lupta împotriva noastră şi vor pleca din țară."
Au pus stăpâni peste ei,
ca să fie sclavi asupriţi cu muncă forţată.
Au zidit cetăţile Pitom şi Ramses hambare pentru Faraon.
Cu cât erau mai asupriţi,
cu atât mai mult s-au înmulţit şi au crescut.
Egiptenii le-au făcut viaţa grea prin munci istovitoare.
Apoi Faraon a poruncit întregului popor:
"Pe orice băiat evreu care se naşte să-l aruncaţi în Nil,
dar să lăsaţi să trăiască fiecare fată care se naşte."
Un om din seminţia lui Levi s-a căsătorit cu o levită,
iar ea a rămas însărcinată şi a născut un fiu.
Când a văzut că este un copil frumos,
l-a ascuns timp de trei luni.
Nemaiputând să-l ascundă, a luat un coş de papură,
pe care l-a uns cu lut şi smoală.
A pus copilul în el şi l-a aşezat între trestii, pe malul Nilului.
Sora lui a urmărit de la distanță că să vadă.
Fata lui Faraon a mers la Nil să se scalde.
Însoţitoarele ei se plimbau pe marginea râului.
Ea a zărit coşul în mijlocul trestiilor
şi a trimis pe roaba ei să-l ia.
L-a deschis şi a văzut copilul.
Plângea, iar ei i-a fost milă de el.
Ea a zis: "Este un copil de-al evreilor!"
Atunci, sora copilului a zis fetei lui Faraon:
"Să mă duc să-ţi chem o doică dintre femeile evreilor
ca să-ţi alăpteze copilul?"
"Da, du-te", i-a răspuns ea.
Fata s-a dus şi a chemat pe mama copilului.
Fata lui Faraon i-a zis:
Ia copilul acesta, alăptează-l şi îţi voi plăti."
Femeia a luat copilul şi l-a alăptat.
Când copilul a crescut, ea l-a adus fetei lui Faraon,
şi el i-a fost fiu.
I-a pus numele "Moise",
spunând...
"L-am scos din apă".
Într-o zi, când Moise a crescut,
a ieşit la poporul lui şi i-a văzut cum muncesc din greu.
A văzut pe un egiptean care bătea pe un evreu,
pe unul dintre fraţii lui.
S-a uitat în toate părţile.
A văzut că nu este nimeni,
l-a omorât pe egiptean şi l-a ascuns în nisip.
Când Faraon a aflat despre asta, a încercat să-l omoare pe Moise,
dar Moise a fugit de Faraon şi a locuit în ţara Madian,
unde s-a aşezat lângă o fântână.
După o vreme, împăratul Egiptului a murit.
Israeliții erau tot mai asupriți şi strigau de durere.
Strigătul lor, din cauza robiei, a ajuns la Dumnezeu.
Dumnezeu le-a auzit jalea şi Şi-a adus aminte
de legământul cu Avraam, Isaac şi lacov.
Dumnezeu a privit spre Israel şi a luat aminte.
Moise păştea turmele socrului său, letro,
preotul Madianului.
A mânat turma până dincolo de pustiu
şi a ajuns la Horeb, muntele lui Dumnezeu.
Îngerul Domnului i s-a arătat într-o flacără de foc
care ieşea dintr-un rug.
Moise a văzut că rugul ardea.
Când Domnul a văzut că el se întoarce să vadă,
l-a chemat din mijlocul rugului.
"Moise, Moise!"
Moi se a răspuns: "Iată-mă".
Dumnezeu a zis: "Nu te apropia mai mult!"
"Scoate-ţi încălţămintea,
căci locul pe care calci este un pământ sfânt."
Apoi i-a zis: "Eu sunt Dumnezeul tatălui tău,
Dumnezeul lui Avraam, Dumnezeul lui Isaac
şi Dumnezeul lui lacov".
Atunci Moise şi-a ascuns faţa,
căci se temea să-L privească pe Dumnezeu.
Domnul a zis:
"Am văzut asuprirea poporului Meu
şi am auzit strigătele lor din cauza asupritorilor lui
şi le cunosc durerile".
"Du-te acum."
"Te trimit la Faraon ca să scoţi pe poporul Meu, pe israeliţi,
afară din Egipt."
Moise a zis lui Dumnezeu: "Cine sunt eu
ca să mă duc la Faraon şi să scot din Egipt pe israeliţi?"
Moise a zis lui Dumnezeu:
"Să zicem că mă voi duce la israeliţi şi le voi spune:
'Dumnezeul părinţilor voştri m-a trimis la voi',
ei mă vor întreba: "Care este Numele Lui?".
Atunci ce le voi răspunde?"
Dumnezeu a zis lui Moise: "Eu sunt Cel ce sunt".
"Asta vei spune israeliţilor: '«Eu sunt Cel ce sunt» m-a trimis la voi."'
Moise l-a zis: "Dacă nu mă vor asculta
şi vor spune că Domnul nu ţi s-a arătat?"
Domnul i-a zis: "Ce ai în mână?"
El a răspuns: "Un toiag".
Domnul a zis: "Aruncă-l la pământ".
Moise l-a aruncat la pământ şi acesta s-a prefăcut în şarpe.
Moise a fugit de el.
Apoi Domnul a zis:
"Întinde-ţi mâna şi apucă-l de coadă".
Moise a întins mâna şi a apucat şarpele,
iar şarpele s-a prefăcut iarăşi într-un toiag.
Domnul a zis: "Asta vei face ca să creadă
că ţi S-a arătat Domnul Dumnezeul părinţilor lor,
Dumnezeul lui Avraam, Dumnezeul lui Isaac
şi Dumnezeul lui lacov".
Moise a zis Domnului: "Doamne, iartă pe robul Tău".
"Eu nu am fost niciodată elocvent,
nici în trecut, nici măcar de când vorbeşti Tu robului Tău."
"Sunt greu la vorbire."
Moise a zis: "Iartă pe robul Tău".
"Te rog să trimiţi pe altcineva!"
Atunci Domnul S-a mâniat pe Moise şi a zis:
"Dar fratele tău, Aaron, levitul?".
"Ştiu că el vorbeşte bine."
"Se îndreaptă deja spre tine şi se va bucura când te va vedea."
"El va vorbi poporului pentru tine şi îţi va sluji drept gură,
şi tu vei ţine pentru el locul lui Dumnezeu."
Domnul a zis lui Moise: "Când te întorci în Egipt,
să faci în faţa lui Faraon toate minunile
pentru care Eu ţi-am dat putere să le faci".
"Eu îi voi împietri inima ca să nu vă lase să plecaţi."
După aceea, Moise şi Aaron au mers înaintea lui Faraon şi au spus:
"lată ce spune Domnul, Dumnezeul lui Israel!".
"Lasă pe poporul Meu să plece
ca să ţină în pustiu un praznic în cinstea Mea."
Faraon a răspuns: "Cine e Domnul,
ca să ascult de El şi să las pe Israel să plece?"
"Eu nu cunosc pe Domnul şi nu o să las pe Israel să plece."
Apoi, ei au spus:
"Dumnezeul evreilor a venit la noi".
"Lasă-ne să facem un drum de trei zile în pustiu
ca să aducem jertfe Domnului, Dumnezeului nostru,
sau ne va lovi.
Dar împăratul Egiptului le-a zis:
"Moise şi Aaron, pentru ce abateţi poporul de la lucrul lui?".
"Întoarceţi-vă la lucrările voastre!"
În aceeaşi zi, Faraon a poruncit
străjerilor care stăpâneau peste popor:
"Îngreunaţi munca poporului,
ca să lucreze şi să nu dea atenţie la minciuni!".
Moise a mers la Dumnezeu şi i-a zis: "De ce, Doamne?".
"De ce ai adus necazul asupra noastră?"
"Pentru asta m-ai trimis?"
"De când am mers la Faraon ca să vorbesc în numele Tău,
el a adus necaz asupra poporului,
iar Tu nu ai intervenit deloc pentru poporul Tău."
Apoi Domnul a zis lui Moise:
"Acum vei vedea ce voi face lui Faraon".
"Datorită mâinii mele puternice, el vă va lăsa să plecaţi."
"Mâna mea puternică îi va scoate din ţara aceasta."
"Mai mult, am auzit strigătul israeliților robiţi de egipteni
şi mi-am adus aminte de legământul Meu."
"Dar voi împietri inima lui Faraon."
"Deşi am înmulţit semnele şi minunile Mele în Egipt,
nu vă va asculta.
"Îmi voi întinde mâna peste Egipt
voi scoate afară pe poporul Meu, pe israeliţi,
egiptenii vor şti că Eu sunt Domnul
care Îşi întinde mâna asupra Egiptului
şi-i scot pe israeliţi din tară."
Domnul a spus lui Moise:
"Voi mai aduce o urgie asupra lui Faraon şi asupra Egiptului".
"După aceasta, el vă va lăsa să plecaţi."
"Când va face asta, vă va scoate pe toţi afară."
"Spune întregului popor al Israelului
ca în a zecea zi a acestei luni,
fiecare bărbat să ia un miel pentru familia lui,
unul pentru fiecare casă."
"Apoi să ia sângele mielului să ungă cu el cei doi uşori
şi pragul de sus al uşii caselor unde vor mânca mielul."
"în aceeaşi noapte vor trebui
împreună cu ierburi amare şi pâine nedospită."
"A sa trebuie să o mâncaţi."
"Să aveţi mijlocul încins, sandalele în picioare
şi toiagul în mână."
"Să-l mâncaţi în grabă,
căci sunt Pastele Domnului."
"În noaptea aceea, Eu voi trece prin Egipt
şi voi lovi pe toţi întâii născuţi, de la oameni până la animale,
şi voi aduce judecata împotriva tuturor zeilor Egiptului."
"Eu sunt Domnul."
"Sângele va fi un semn al caselor unde vă aflaţi."
"Când voi vedea sângele, voi trece pe lângă voi."
"Nicio urgie nu se va atinge de voi când voi lovi Egiptul."
La miezul nopţii, Domnul a lovit pe toţi întâii născuţi din Egipt,
de la întâiul născut al lui Faraon, care şedea pe scaunul lui de domnie,
până la întâiul născut al celui închis în temniţă
şi până la toţi întâii născuţi ai dobitoacelor.
Faraon şi toţi slujitorii lui s-au sculat noaptea.
Au fost mari ţipete în Egipt,
căci nu era casă unde să nu fie un mort.
În timpul nopţii, Faraon a chemat pe Moise şi pe Aaron şi le-a zis:
"Sculaţi-vă, plecaţi din poporul meu, voi şi israeliţii".
"Duceţi-vă!"
"Slujiţi Domnului, cum aţi zis."
"Luaţi-vă şi oile şi boii, cum aţi zis, şi duceţi-vă!"
"Totodată, binecuvântaţi-mă."
Israeliţii au locuit în Egipt timp de patru sute treizeci de ani.
Şi, după patru sute treizeci de ani, tocmai în ziua aceea,
toate oştile Domnului au ieşit din ţara Egiptului.
Apoi Moise a spus poporului: "Să vă aduceţi aminte
de ziua aceasta, ziua în care aţi ieşit din Egipt,
din ţara robiei".
"Domnul v-a scos afară.
"Să nu mâncaţi nimic dospit."
Când Faraon a lăsat pe popor să plece,
Dumnezeu nu i-a condus spre ţara filistenilor,
un drum care era mai scurt.
Căci Dumnezeu a zis: "Dacă vor înfrunta război,
s-ar putea să se răzgândească şi să se întoarcă în Egipt".
Dumnezeu a condus pe popor pe un ocol prin pustiu,
spre Marea Roşie.
Israeliţii au ieşit din Egipt pregătiţi pentru bătălie.
Ziua, Domnul mergea înaintea lor printr-un stâlp de noi,
ca să-i conducă,
iar noaptea, printr-un stâlp de foc, ca să le dea lumină,
aşa încât să poată călători ziua sau noaptea.
Apoi, Domnul a spus lui Moise:
"Spune israeliţilor să se întoarcă şi să ridice corturi la Pi-Hariot,
între Migdol şi mare".
"Trebuie să coboare lângă mare, apropiere de Baal-Ţefon.
"Faraon va crede că israeliţii s-au rătăcit prin tară
Când împăratului Egiptului i s-a spus că poporul a fugit,
Faraon şi slujitorii lui s-au răzgândit şi au zis:
"Ce am făcut? Am lăsat pe israeliţi să plece
şi să nu ne mai slujească!".
A pregătit carul de război
şi şi-a luat oamenii de război.
Egiptenii, cu toate carele de luptă şi toţi călăreţii,
au urmărit pe israeliţi
şi i-au ajuns când se aflau lângă mare, lângă Pi-Hahirot,
fată în fată cu Baal-Țefon.
Când Faraon se apropia, israeliţii şi-au ridicat ochii
şi iată că egiptenii veneau după ei.
Aceştia erau înspăimântaţi şi au strigat către Domnul.
Ei au zis lui Moise: "Nu erau oare morminte În Egipt,
de ne-ai adus să murim în pustiu?
"Ce ne-ai făcut scoţându-ne din Egipt?"
"Nu-ţi spuneam noi în Egipt:
'Lasă-ne în pace ca să slujim ca robi egiptenilor?'."
"Ar fi fost mai bine să slujim ca robi egiptenilor
decât să murim în pustiu."
Moise a răspuns poporului: "Nu vă temeţi!".
"Staţi pe loc şi veţi vedea izbăvirea
pe care v-o va da Domnul azi,
căci pe egiptenii pe care-i vedeţi azi
nu-i veţi mai vedea niciodată."
"Domnul Se va lupta pentru voi, dar voi staţi liniştiţi."
Domnul a zis lui Moise: "De ce strigă la Mine?"
"Spune israeliţilor să pornească înainte."
"Ridică-ţi toiagul, întinde-ţi mâna spre mare şi desparte apa,
ca israeliţii să treacă prin mijlocul mării ca pe uscat."
Moise şi-a întins mâna spre mare.
în noaptea aceea, Domnul a adus un vânt dinspre răsărit,
care a uscat marea.
Apele s-au despărţit
şi israeliţii au trecut prin mijlocul mării ca pe uscat.
Apele stăteau ca un zid la dreapta şi la stânga lor.
Egiptenii i-au urmărit şi toţi caii lui Faraon, carele şi călăreţii lui
au intrat după ei în mare.
Atunci Domnul a zis lui Moise: "Întinde-ţi mâna spre mare
ca apele să se întoarcă peste egipteni,
peste carele şi călăreţii lor".
Apa a curs înapoi şi a acoperit călăreţii şi carele lor.
Toată oastea lui Faraon,
a căzut în mare.
Niciunul n-a scăpat.
În ziua aceea, Domnul i-a scăpat pe israeliţi de egipteni.
Israeliţii i-au văzut pe egipteni morţi pe ţărmul mării.
Când israeliţii au văzut mâna puternică a Domnului
ridicată împotriva egiptenilor,
s-au temut de Domnul şi s-au încrezut în El,
dar şi în Moise, slujitorul Lui.
Întreaga comunitate a Israelului a pornit din Elim
şi a ajuns în pustia Sin, care e între Elim şi Sinai,
în a 15-a zi a lunii a doua,
după ce au ieşit din Egipt.
În deşert, toată comunitatea a cârtit
împotriva lui Moise şi Aaron.
Israeliţii le-au zis:
"Dacă am fi murit loviţi de mâna Domnului în Egipt..."
"Acolo şedeam lângă oalele cu carne.
"Voi ne-aţi adus în pustiul aceasta
să moară de foame toată mulţimea aceasta."
Moise şi Aaron au zis tuturor israeliţilor:
"În seara aceasta veţi înţelege
că Domnul este acela care v-a scos din Egipt".
"Mâine dimineaţă veţi vedea slava Domnului,
pentru că v-a auzit cârtirile împotriva Lui."
"Cine suntem noi, ca să cârtiţi împotriva noastră?"
Moise a zis: "Veţi şti că Domnul v-a scos,
atunci când vă va da carne de mâncat seara
şi dimineaţa, câtă pâine veţi dori,
pentru că a auzit cârtirile împotriva Lui."
"Cine suntem noi?"
"Nu cârtiţi împotriva noastră, ci împotriva Domnului."
În acea seară au venit nişte prepeliţe şi au acoperit tabăra.
Dimineaţa s-a aşezat un strat gros rouă în jurul taberei.
Când s-a luat roua, nişte grăunţe subţiri, ca gheaţa,
au apărut în deşert.
Când le-au văzut israeliţii, au zis unul către altul:
"Ce este asta?"
Ei nu ştiau ce este.
Moise le-a zis: "Este pâinea pe care v-o dă Domnul ca hrană".
Iată ce a poruncit Domnul:
"Fiecare să strângă cât îi trebuie pentru hrană,
un omer pentru fiecare persoană din cortul lui."
Israeliţii au făcut cum li s-a spus.
Unii au strâns mai mult, alţii mai puţin.
Întreaga adunare a israeliţilor a plecat din deşertul Sin,
călătorind din loc în loc, aşa cum a poruncit Domnul.
Au tăbărât la Refidim.
Nu era apă de băut.
Ei au cârtit împotriva lui Moise şi au zis:
"Dă-ne apă de băut!".
Moise le-a răspuns: "De ce cârtiţi împotriva mea?"
"De ce-L puneţi pe Domnul la încercare?"
Dar oamenii erau însetaţi şi au cârtit împotriva lui Moise.
Ei au zis: "De ce ne-ai scos din Egipt?"
"Ca să ne faci pe noi, copiii noştri şi turmele noastre să murim de sete?
Moise a strigat către Domnul.
"Ce să fac cu poporul acesta?"
"Aproape că sunt gata să mă ucidă cu pietre."
Domnul a zis lui Moise: "Treci înaintea poporului
şi ia cu tine vreo câţiva din bătrânii lui Israel."
"Ia-ţi în mână toiagul cu care ai lovit Nilul şi du-te!"
"Eu voi sta înaintea ta la stânca Horeb."
"Să loveşti stânca
şi apa va ţâşni din ea ca poporul să bea.
Moise a făcut asta în fața bătrânilor lui Israel.
După ce au ieşit din Refidim, au intrat în deşertul Sinai
şi au tăbărât în faţa muntelui.
În dimineaţa zilei a treia,
pe munte erau tunete şi fulgere şi un nor gros.
Un foarte mare sunet ca de trâmbiţă.
Tot poporul a tremurat.
Domnul S-a coborât pe vârful Muntelui Sinai
şi l-a chemat pe Moise pe munte.
Moise s-a dus pe munte.
Dumnezeu a rostit aceste cuvinte:
"Eu sunt Domnul, Dumnezeul vostru, care v-a scos din Egipt,
din ţara robiei."
"Să nu ai alţi dumnezei în afară de Mine."
"Să nu-ţi faci vreo înfăţişare a lucrurilor care sunt sus,
în ceruri sau jos pe pământ, sau în apele de sub pământ."
"Să nu iei în deşert Numele Domnului Dumnezeului tău,
căci Domnul nu va lăsa nepedepsit
pe cel ce va lua în deşert numele Lui."
"Adu-ţi aminte de ziua de Sabat, ca s-o sfinţeşti."
"Cinsteşte pe tatăl tău şi pe mama ta,
ca să trăieşti mult în ţara pe care ţi-o dă
Domnul, Dumnezeul tău.
"Să nu ucizi."
"Să nu preacurveşti."
"Să nu furi."
"Să nu mărturiseşti strâmb împotriva aproapelui tău."
"Să nu pofteşti casa aproapelui tău."
"Să nu pofteşti nevasta aproapelui tău,
nici robul lui, nici roaba lui, nici boul lui, nici măgarul lui,
nici vreun alt lucru care este al aproapelui tău."
Atunci, Domnul a zis lui Moise: "Spune israeliţilor aceasta!"
"Aţi văzut că Eu v-am vorbit din ceruri."
"Să nu faceţi dumnezei ca să-i puneţi alături de Mine."
"Să nu vă faceţi dumnezei de argint sau dumnezei de aur."
Când Domnul a terminat de vorbit cu Moise pe muntele Sinai,
El i-a dat cele două table ale Legii Legământului,
table din piatră, scrise de degetul lui Dumnezeu.
Când oamenii au văzut că Moise stă atât de mult pe munte,
s-au adunat în jurul lui Aaron şi i-au zis:
"Să ne faci nişte dumnezei care să meargă înaintea noastră".
"Cât despre omul acesta, Moise, care ne-a scos din Egipt,
nu ştim ce s-a întâmplat cu el."
Apoi Domnul a zis lui Moise: "Coboară de pe munte,
căci poporul tău, pe care l-ai scos din Egipt, a luat-o pe căi greşite".
"Repede s-au mai abătut de la calea pe care le-o poruncisem:
Și-au făcut un vițel turnat,
i s-au închinat, i-au adus jertfe şi au zis:
"Aceştia sunt dumnezeii tăi, Israele,
care te-au scos din Egipt."
Când losua a auzit strigătele poporului, i-a zis lui Moise:
"În tabără este strigăt de război."
Moise a răspuns:
"Strigătul acesta nu-i nici strigăt de victorie,
nici strigăt de înfrângere, ce aud eu este sunet de cântare!"
Când Moise s-a apropiat de tabără şi a văzut viţelul şi dânsul,
s-a aprins de mânie.
A aruncat tablele din mână
şi le-a sfărâmat la piciorul muntelui.
I-a zis lui Aaron: "Ce ţi-a făcut poporul acesta
de l-ai dus într-un păcat atât de mare?
Moise s-a întors la Domnul şi a zis:
"Ce mare păcat au comis aceşti oameni!"
"Şi-au făcut dumnezei din aur."
"Iartă-le acum păcatul."
"Dacă nu, şterge-mă pe mine din cartea Ta pe care ai scris-o."
Domnul i-a răspuns lui Moise:
"Pe cel ce a păcătuit împotriva Mea,
pe acela îl voi şterge din cartea Mea!"
Moi se a zis Domnului:
"Tu mi-ai zis să-i conduc pe aceşti oameni".
"Dar nu mi-ai spus pe cine vei trimite cu mine."
"Ai spus: Te cunosc pe nume şi ai căpătat trecere înaintea Mea."
"Dacă am căpătat trecere, învaţă-mă căile Tale,
ca să Te cunosc şi să am trecere înaintea Ta."
"Adu-Ţi aminte că neamul acesta este poporul Tău."
Domnul a zis lui Moise:
"Taie două table de piatră ca cele dintâi".
"Eu voi scrie pe ele cuvintele care erau pe tablele dintâi,
pe care le-ai sfărâmat."
Apoi Domnul a zis: "Închei azi un legământ:
voi face în faţa întregului tău popor minuni
cum nu au fost săvârşite în ni ci o tară şi la nici un neam".
"Poporul care este în jurul tău va vedea cât de minunată e lucrarea
pe care Eu, Domnul, o voi face pentru voi."
Moise a adunat pe toţi israeliţii şi le-a zis:
"Iată ce v-a poruncit Domnul să faceţi".
"Toţi cei pricepuţi dintre voi să vină
şi să facă tot ce a poruncit Dumnezeu."
"Cortul întâlnirii şi acoperişul lui,
scândurile, drugii, stâlpii şi picioarele cortului."
"Chivotul cu drugii lui şi capacul ispăşirii,
precum şi perdeaua care îl acoperă."
"Masa şi drugii ei, cu toate uneltele ei,
şi pâinile pentru punerea înainte."
"Sfeşnicul cu uneltele lui, candelele lui
şi untdelemnul pentru sfeşnic."
"Altarul pentru tămâie şi drugii lui,
untdelemnul pentru ungere şi tămâia mirositoare."
"Perdeaua uşii de la intrarea cortului."
"Altarul pentru jertfe cu grătarul de aramă,
drugii lui şi toate uneltele lui."
"Ligheanul cu piciorul lui."
Israeliţii au făcut exact aşa cum poruncise Domnul lui Moise.
Moise s-a uitat la toate lucrările,
şi iată că le făcuseră aşa cum poruncise Domnul.
Moise i-a binecuvântat.
Apoi, Norul a acoperit Cortul întâlnirii
şi slava Domnului a umplut Cortul.
Au plecat de la Muntele Domnului şi au călătorit trei zile.
Chivotul legământului Domnului
în timpul celor trei zile,
ca să găsească un loc de odihnă.
Domnul a zis lui Moise:
"Trimite nişte bărbaţi să cerceteze tara Canaan,
pe care o dau israeliţilor".
"Din fiecare seminţie trimite câte o căpetenie."
Când Moise i-a trimis să exploreze Canaanul, le-a zis:
"Mergeţi spre Neghev, apoi să vă suiţi la munte."
"Vedeţi cum este ţara şi dacă oamenii de acolo sunt
puternici sau slabi, puţini sau mulţi."
"Aflaţi cum este pământul, dacă e fertil sau sterp,
dacă sunt sau nu pomi."
"Faceţi ce puteţi ca să aduceţi ceva din cele mai bune roade ale tării."
La finalul celor 40 de zile,
ei s-au întors de la cercetarea țării.
Au ajuns la Moise şi la Aaron
şi la toată adunarea copiilor lui Israel, la Cades, în pustia Paran.
Acolo, au adus veşti întregii adunări
şi le-au arătat roadele țării.
Lui Moise i-au spus:
"Ne-am dus în ţara în care ne-ai trimis".
"Cu adevărat, acolo curge lapte şi miere."
"Iată-i roadele."
Caleb a potolit poporul înaintea lui Moise şi a zis:
"Să ne suim şi să punem mâna pe ţară
căci, cu siguranţă, vom putea!"
Dar bărbaţii care fuseseră împreună cu el au zis:
"Nu putem să-i atacăm pe acei oameni.
"Sunt mai puternici decât noi."
Au răspândit printre Israel vești rele
despre ţara pe care o cercetaseră.
Ei au zis: "Țara cercetată îi mănâncă pe cei din ea".
"Toţi oamenii de acolo sunt înalţi."
În noaptea aceea, toţi membrii comunităţii au strigat şi au jelit.
Toţi israeliţii au cârtit împotriva lui Moise şi Aaron
şi toată adunarea le-a zis:
"De ce n-om fi murit în Egipt sau în pustia aceasta?"
"Pentru ce ne duce Domnul în ţara aceasta,
doar ca să cădem ucişi de sabie,
iar nevestele noastre şi copiii noştri să fie de jaf?"
"Nu este oare mai bine să ne întoarcem în Egipt?"
Au zis unul altuia:
"Să ne alegem un lider şi să ne întoarcem în Egipt".
Atunci Moise şi Aaron au căzut cu faţa la pământ
în fata întregii adunări.
Cei adunaţi acolo doreau să-i ucidă cu pietre.
Apoi slava Domnului a apărut în faţa Cortului întâlnirii
şi a tuturor israeliţilor.
Domnul a zis lui Moise:
"Cât timp vor cârti aceşti oameni împotriva Mea?"
"Cât timp vor mai refuza să creadă în Mine,
în ciuda tuturor semnelor pe care Le-am făcut înaintea lor?"
"Îi voi lovi cu o urgie şi îi voi nimici.
"Pe tine te voi face o naţiune mai mare şi mai puternică decât ei."
Atunci Moise a zis Domnului: "Egiptenii vor auzi despre asta".
"Prin puterea Ta, Tu ai scos pe aceşti oameni din mijlocul lor."
"Dacă vei omorî pe poporul acesta şi nu vei lăsa niciunul în viaţă,
naţiunile care vor auzi despre asta vor spune:
"Domnul nu a putut să-i ducă pe aceşti oameni
în ţara pe care le-a promis-o prin jurământ.
În marea Ta dragoste, iartă păcatele acestui popor,
aşa cum i-ai iertat de când plecat din Egipt până acum.
Domnul a răspuns: "I-am iertat, aşa cum ai cerut".
"Dar cât este de adevărat că Eu sunt viu
şi că slava Domnului va umple tot pământul,
atât este de adevărat că toţi cei ce au văzut slava Mea
şi minunile făcute în Egipt şi în pustiu
şi totuşi M-au ispitit de zece ori şi n-au ascultat,
toţi aceia nu vor vedea țara
pe care am jurat părinţilor lor că le-o voi da."
"Nimeni din cei care M-au nesocotit n-o vor vedea."
Mânia Domnului a izbucnit împotriva Israelului.
El i-a făcut să pribegească prin pustiu 40 de ani,
până când generaţia celor ce-l nesocotiseră pierise.
În anul 40, în prima zi a lunii a unsprezecea,
Moise a vorbit israeliţilor
tot ce le-a poruncit Domnul cu privire la ei.
"Ascultă, Israele!"
"Domnul, Dumnezeul tău, este unul singur."
"Să iubeşti pe Domnul, Dumnezeul tău cu toată inima ta,
cu tot sufletul tău şi cu toată puterea ta."
"Nu uita cum Dumnezeul tău te-a condus prin pustiu
aceşti 40 de ani.
"V-a smerit şi v-a încercat,
ca să cunoască ce este în inimile voastre
şi să vadă dacă veţi păzi poruncile Lui."
"Păziţi poruncile Domnului, Dumnezeului vostru."
"Umblaţi în ascultare fată de El şi cinstiţi-L."
"Domnul, Dumnezeul vostru, vă duce într-o țară bună,
o ţară cu pâraie de apă şi izvoare care ţâşnesc din văi şi dealuri."
"Domnul, Dumnezeul vostru, va ridica un profet ca mine,
dintre voi, dintre israeliţi."
"Trebuie să ascultaţi de el."
"Staţi aici şi intraţi într-un legământ cu Dumnezeul vostru,
un legământ pe care Domnul îl face azi cu voi
şi-l pecetluieşte cu jurământ,
ca să confirme că sunteţi poporul Lui
şi că El va fi Dumnezeul vostru, aşa cum v-a promis
şi cum a jurat părinţilor voştri, Avraam, Isaac şi lacov."
"Vă poruncesc azi să-L iubiţi pe Domnul, Dumnezeul vostru,
să ascultaţi de El,
să ţineţi poruncile Lui, decretele şi Legile Lui."
"Atunci veţi trăi în belşug
şi Dumnezeul vostru vă va binecuvânta
în ţara în care intraţi ca s-o stăpâniţi."
"Dacă vă împietriţi şi nu ascultaţi,
dacă vă veţi pleca înaintea altor dumnezei şi vă veţi închina lor,
vă spun astăzi că veţi fi nimiciţi, cu siguranţă!"
"Nu veţi avea zile multe în ţara pe care o veţi lua în stăpânire,
după ce veţi trece Iordanul."
"Eu am acum 120 de ani."
"Nu vă mai pot conduce."
"Domnul mi-a spus: 'Tu nu vei trece Iordanul'."
Apoi Moise i-a spus lui Iosua, în prezenţa întregului Israel:
"Întăreşte-te şi îmbărbătează-te".
"Căci tu vei conduce poporul acesta în ţara
pe care Domnul a jurat părinţilor lor că le-o va da."
"Tu îi vei pune în stăpânirea ei."
"Domnul însuşi va merge înaintea ta va fi cu tine.
"Nu te va părăsi niciodată şi nu te va lăsa."
"Nu te teme şi nu te înspăimânta!"
Apoi Moise a urcat pe Muntele Nebo din Moab, în vârful muntelui Pisga,
în fața lerihonului.
Acolo, Domnul i-a arătat toată ţara, de la Galaad până la Dan.
Apoi Domnul i-a zis:
"Aceasta este ţara pe care am jurat
că o voi da lui Avraam, Isaac şi lacov,
când am spus: 'O voi da seminţei tale'.
Te-am lăsat s-o vezi cu ochii tăi, dar tu nu vei intra în ea."
Moise, slujitorul Domnului, a murit acolo, la Moab,
aşa cum a spus Domnul.
Domnul l-a îngropat la Moab,
în valea care este față în față cu Bet-Peor.
Până în ziua de azi, nimeni nu ştie unde e mormântul lui.
De atunci, în Israel nu s-a mai ridicat un profet ca Moise,
pe care Domnul l-a cunoscut față în față,
cu toate semnele şi minunile pe care Domnul l-a trimis
ca să le facă în Egipt, în faţa lui Faraon
şi în faţa tuturor slujitorilor lui, în toată ţara lui.
Nimeni nu a manifestat măreața putere
nici nu a făcut semnele înfricoşătoare
pe care le-a făcut Moise în faţa întregului Israel.
Ce vă poruncesc astăzi e prea greu pentru voi
sau dincolo de puterile voastre.
Nu!
Cuvântul e foarte aproape de voi.
Este în gura voastră
şi în inimile voastre, ca să ascultaţi de el.
În ziua aceasta iau cerul şi pământul
ca martori împotriva voastră,
că v-am pus înainte viaţa şi moartea,
binecuvântarea şi blestemul.
Alegeţi viaţa,
ca să trăiţi, voi şi copiii voştri.
"Iată că vin zilele", zice Domnul,
"când voi face un legământ nou cu poporul lui Israel
şi cu poporul lui Iuda."
Acesta e legământul pe care-l voi face cu Israel,
după acea vreme", zice Domnul.
"Voi pune Legea Mea în mintea lor,
o voi scrie în inima lor."
"Eu voi fi Dumnezeul lor, iar ei vor fi poporul Meu."
Astfel au trecut 14 generaţii în total
de la Avraam până la David
şi 14 generaţii de la David la exilul în Babilon
şi 14 generaţii de la exil la Mesia.
Aţi urmărit filmul "Legământul"
Subtitrarea ALFA OMEGA TV