V POŘADU UVIDÍTE VELMI RISKANTNÍ AKTIVITY
PROVÁDĚNÉ POD PŘÍSNÝM DOHLEDEM A PO PORADĚ S LÉKAŘI
Tři, dva, jedna. Akce!
Od doby, kdy jsem hrál Thora,
určitě jím o hodně víc než předtím.
Spoustu kalorií.
Zmrzlinu.
Šťavnaté steaky.
Jde to rovnou sem.
Burgery, pad thai, těstoviny, žebra.
Klobásky, pizzu. Dort, donuty, hot dogy.
Když přijde na jídlo, jsem jako hladový pes.
Jenom míň vybíravý.
Samozřejmě vím, že je důležité, co do sebe cpu,
ale netušil jsem, že to nejlepší, co můžu jíst,
pokud chci žít dlouhý a zdravý život je nic.
Vůbec nic.
BYRON BAY, AUSTRÁLIE
Nebo to aspoň tvrdí tenhle člověk. Odborník na dlouhověkost, dr. Peter Attia.
Tohle je naše poslední večeře.
Naše poslední večeře.
Jako příští krok v mé snaze o delší a lepší život
po mně Peter chce, abych držel půst. V podstatě je to voda
a žádné kalorie po čtyři dny.
Mockrát děkuju.
Děkuju.
Dobře.
Ještěže to můžu zahájit vydatnou poslední večeří.
Šesti kousky salátu a mrkví.
Taky nebudu jíst.
-Vážně? -Jo.
Je to jednodušší, když v tom nejsi sám.
Fajn, dobře.
-Budeme trpět spolu. -Jo, budeme.
Už dřív jsem určitě byl jeden den bez jídla.
Myslím, že jsem dost podrážděný, když se nenajím.
Rozhodně to má neblahý vliv na moji dobrou náladu.
Je to docela dlouhá doba, proč čtyři dny? Proč ne…
Proč ne víc?
Jaká výhoda plyne ze čtyř dnů? Proč tenhle počet?
Tři až čtyři dny jsou pravděpodobně taková doba, která stačí,
abychom změnili to, jak naše tělo ovlivní
absence živin, abychom v podstatě oživili
-naši soustavu. -Vážně?
Myslíš, že to dokážu vydržet?
Z tvé zkušenosti, myslíš, že hodně lidí
uspěje hned na poprvé?
Nepochybuju, že během následujících čtyř dní
určitě přijde čas, kdy se budeš cítit zpomalený nebo…
-Slzičky? -Jo.
-Přecitlivělý. -Nějak mrzutý, nabručený.
Ale když se nad tím zamyslíš,
to, že dneska žijeme
obklopeni neomezeným přístupem k jídlu
a můžeme si dát tři jídla a mezitím ještě svačinu,
to se k našemu druhu přidalo relativně nedávno.
Jasně.
Naši předci byli často několik dní bez jídla
a nejen to, oni byli schopní…
v období hladovění prostě jít ven a lovit.
Tak jo, dojedl jsem. Nic nezbylo, jenom tenhle kousíček mrkve.
Budeš dojídat ten salát?
A co dezert? Budeme mít dezert?
Ne.
Začínám si myslet, že to budou nejobtížnější čtyři dny mého života.
DOKTOR PETER ATTIA
Chris to nebude mít lehké.
Ale já držím pravidelný půst už mnoho let
a zjistil jsem, že klíčem je mít co dělat.
Takže jsem vymyslel odpovídající výzvu,
abych odvedl Chrisovu pozornost od hladu. Chci, aby dělal to, co naši předci.
Aby si příští jídlo ulovil.
Ale ne na pevnině. V oceánu.
V plánu je, že po čtyřech dnech bez jídla…
zamíříme na Velký bariérový útes.
Budu vybavený plícemi plnými vzduchu…
a harpunou a pokusím se potopit devět metrů na dno…
abych si ulovil rybu. Takže úplná pohodička.
TĚLO NEZNÁ HRANIC S CHRISEM HEMSWORTHEM
Pěkně děkuju, Pete.
DÍL TŘETÍ PŮST
PRVNÍ DEN BEZ JÍDLA
Tohle je první den půstu. Vyspal jsem se dobře, asi tak
sedm hodin. Ale zdálo se mi o půstu.
Zvláštní, když jsem nebyl na lačno.
Děti měly ráno slaninu a vejce, to bylo lákavé,
ale jsem na začátku a zatím asi nehrozí
nebezpečí, že bych svůj čtyřdenní půst přerušil.
Radši odvedu psa, kdyby náhodou…
Pes začal vypadat třeba jako pečené kuře, jo?
Ne, ji bychom nesnědli, kdyby to nebylo opravdu nutné.
Ze začátku se bude Chris cítit dobře. Bude využívat energii
z posledního jídla. Ale až tahle zmizí, začne se cítit mnohem hůř.
Ale budu chtít, aby vydržel,
protože ze všech věcí, kterými můžeme ovlivnit Chrisovu dlouhověkost,
může být pravidelný půst jednou z těch efektivnějších.
Jídlo obsahuje glukózu.
Palivo, které krmí biliony zdravých buněk v mém těle.
Ale tato glukóza krmí ještě něco dalšího… senescentní buňky.
Staré, poškozené buňky, které tu zůstaly i po konci životnosti.
Chrlí toxické nečistoty, zamořují jimi ostatní zdravé buňky
a tím zrychlují proces stárnutí.
Všechno od ztráty vlasů a vrásek…
ZTRÁTA VLASŮ VRÁSKY
…až po závažná onemocnění.
ARTRITIDA - RAKOVINA - DEMENCE
Ale vědci pochopili, že když se postíme a přerušíme
přísun glukózy,
připraví to tyhle zombíky o energii a oslabí jejich sílu.
Dlouhodobý zisk za krátkodobou bolest. Ale pro milovníka jídla jako já
to bude hodně bolesti.
14 HODIN BEZ JÍDLA
Mám hlad. To nedáme.
A tím „my“ myslím mě a moje nejlepší kamarády.
Jestli mi někdo pomůže tohle zvládnout, jsou to oni. A já mám velkou radost
a jsem vděčný, že se uvolili držet půst se mnou.
Jsme kamarádi od školy…
od základky, s Chrisem.
Já jsem Aaron, tohle je Luke.
A teď pro Chrise pracujeme.
-Takže jsme placení kamarádi. -Ano. S výhodama.
-S výhodama, jo. -Jsme jako rodina.
Jsme jako rodina.
Trocha morální podpory se hodí.
Dáte to celý? Aarone, ty to zvládneš.
-Jo. -Jo.
-Ne! -Ne, zkusíš to.
Jo, zkusím.
Chris jídlo miluje.
Nejvíc se na mě naštval, když jsem mu přinesl moc malý steak,
jednou v Londýně.
Skoro mi jednu vrazil, protože byl asi takovej a on říká:
„Podívej se na mě. Tohle mi má stačit?“
Čtyři dny nedá.
Už ztrácím nervy. Do jídla nám zbývají dny, ne hodiny.
Nemůžeme jen tak zajít domů a nacpat se špagetama.
Kdyby těstoviny. Naše další jídlo bude se štěstím velká, šťavnatá ryba.
ROCKY CREEK NOVÝ JIŽNÍ WALES
Ale jako budoucí lovec ryb
potřebuju pořádný potápěčský trénink.
Takže mě Peter dal dohromady s někým, kdo má pozoruhodné dovednosti.
Předvedu ti krátkou ukázku. Začnu pořádným výdechem.
Ty jo.
Obrovský rozpětí.
-Jo. -Neuvěřitelný.
Tanya Streeter je fenomén v zadržování dechu.
Desetinásobná mistryně světa ve volném potápění…
dokáže zadržet dech na úžasných šest minut.
Jako obyčejní lidé dýcháme v horní části
našeho hrudníku, ale tak se ti do krve nedostane moc kyslíku.
Ve spodní části plic je větší kapacita,
ale k té se nedostaneš, pokud neuvolníš břišní svaly.
V podstatě se naučíš při nádechu vystrčit břicho.
-Jak se cítíš? -Připravený trhat rekordy.
Tak jdeme na to.
Tamta oranžová věc je cíl?
-Jasně, tam a zpátky. -A tam je to kolik, 50 metrů?
-Ne, asi sto metrů. -Fakt?
Trošku klaustrofobie.
Napnuli jsme vodící lano, je tam dost tma.
Ale aspoň uvidím, jak na tom jsi,
psychicky i fyzicky.
Dobře, uvidíme.
Začni, až budeš chtít.
Viditelnost byla špatná a okamžitě mě začaly pálit plíce.
V hlavě slyším, že bych to měl vzdát a že mi dochází dech.
Snažím se to nevnímat,
protože vím, že v plicích mám víc kyslíku,
než byste si mysleli.
A navíc už tam stejně budu.
-Skoro půlka. -To asi ne.
-Zdaleka ne. -Dvacet metrů. Kolik metrů to bylo?
Myslím, že ani těch 20.
Trošku zklamání.
Ukázalo se, že jsem byl pod vodou ohromných 27 sekund.
Jsem docela překvapený, jak neschopný a nepoužitelný
jsem při volném potápění.
Vím, že na suchu zadržím dech až na několik minut, ale ve vodě,
když kopu a spotřebovávám vzduch a energii, to je…
něco úplně jiného.
Potápění pro lov večeře bude těžší, než jsem myslel.
Když jsme u jídla…
22 HODIN BEZ JÍDLA
Brokolici ani nemám rád.
I když mám domácí úkoly…
tak bez jídel, která by mi rozdělila den, se zdá, že se čas hrozně vleče.
Je skoro čas večeře a mně je hrozně.
Docela se mi točí hlava, jsem hrozně slabý a mám strašný hlad.
DRUHÝ DEN BEZ JÍDLA
Cítím se unavený. Moc dobře jsem nespal. Často jsem se budil s pocitem hladu
a pak…
Cítím se prázdný, bez jídla.
Tak nějak bez energie. Úplně vybitý.
Teď vařím tohle. Mám hlad.
Proč nemůžeš jíst?
Protože nemám jíst.
Jak dlouho, tati?
Čtyři dny, synku.
Proč?
Tahle lahodná křupavá slanina s vejci mě ani trošku neláká.
Druhý den půstu jen o vodě je obzvlášť obtížný.
Je to proto, že hlavní zásoby glukózy,
uložené v játrech a ve svalech,
se začínají rychle tenčit. A následkem toho
se Chris cítí hodně unavený a grogy.
Ale je důležité, aby chápal, že je to v pořádku,
protože lidé, kteří toto dělají běžně,
nejenom nehladoví, ale ve skutečnosti naopak prospívají.
ÚDOLÍ EYASI, TANZÁNIE
Hej…
Netrefil ses…
Poslouchej, synu,
když netrefíš cíl,
vesnice nebude jíst.
Zkus to znova.
Budu se snažit, tati…
Výborně.
Isafiri je člen kmene Hadza.
Je lovec.
Máme hlad
a došlo nám jídlo.
Dobře.
Zítra půjdu na lov.
Ulovím něco velkého.
Hlad je tady součást života.
Někdy nejíme dlouho.
Ale nemáme strach,
protože vím, že nezemřeme hlady.
Dívejte, budeme lovit tady…
Půjdeme okolo ze strany.
To, že mám hlad…
ze mě dělá lepšího lovce.
I po několika dnech bez jídla jsou lidé jako Hadzové
pořád schopní najít energii k lovu…
Dívejte, bobky antilopy dikdik.
… protože když se člověk postí, když přestanete jíst…
Myslím, že je blízko.
Odkryje to naše superschopnosti.
Když je jídla dostatek, ukládá naše tělo přebytečnou energii
ve formě tuku pod kůži a okolo vnitřních orgánů.
Když je jídla málo, tělo pošle tento tuk do jater…
kde se přemění na alternativní zdroj pohonu zvaný keton.
A jsou to právě ketony, které zajistí nouzový zdroj energie.
Nejen pro naše tělo, ale také pro mozek.
Zdá se, že kromě zvýšení energie
ketony také zdokonalí naše soustředění.
Zlepší naši schopnost vidět, slyšet…
a vycítit věci v našem okolí…
které normálně nejsme schopní vnímat.
A produkce ketonu se zvyšuje…
právě, když to lovec potřebuje nejvíc.
Dikdik je tam…
Když se přibližujete,
vaše mysl začne pozorně vnímat divočinu.
Jediný váš cíl je zvíře.
Ano, je to dikdik.
Máme ho, máme ho!
Všichni mají radost,
když přinesu domů maso.
Naše děti
a naše manželky mají radost.
Všichni mají radost.
Ketony pomáhají Hadzům lovit, když je jídla málo.
A jsem si jistý, že budu nějaké ketony potřebovat,
pokud mám za dva dny chytit rybu.
Trošku to štípne.
39 HODIN BEZ JÍDLA
Tak moc to nebolelo.
Měřím ketony na dvou různých přístrojích.
Oba změřili jeden
a časem to bude stoupat.
-Mám jich teď v těle víc? -Jo.
Nebo produkuju víc?
Přesně. Asi desetkrát víc.
-A to je dost málo. -Dobře.
Ale snad už dneska nebo zítra uvidíme tu změnu,
až se dostaneš přes
dva a pak na tři, tak už se začneš
cítit trochu jako v Matrixu. Budeš vidět věci
-trochu jinak. -Jo.
A co senescentní buňky?
Myslíš, že už se jich moje tělo teď zbavuje?
Jsi na začátku toho procesu, ano.
Myslím, že to jde ruku v ruce s tou změnou na ketony
a jak se tělo začne adaptovat na danou situaci,
stanoví si nové priority
a snad se o tyhle buňky postará.
Dobrý.
Takže boj se senescentními buňkami začal, ale nastartování ketonů ještě ne.
Což mi dělá trochu starosti, protože jedu na další trénink potápění.
Nemůžu říct, že bych se topil v energii. Moje schopnost mluvit…
jde rychle dolů. Jak se cítíte vy?
Jo, je to nahoru a dolů, že jo?
-Je to jako na houpačce. -Jako…
Je to houpačka emocí.
Teď jsem zrovna nahoře, ale večer přijde čas,
kdy budu dole.
BAZÉN GRIFFITHOVY UNIVERZITY AUSTRÁLIE
Takže, další tréninková štace Petera a Tanyi.
Tentokrát je to podvodní hokej.
Říkají, že mi to pomůže chytit rybu…
-Ahoj. -Ahoj, jak je?
Taky si myslí, že mi to možná pomůže nemyslet na půst.
No, nefunguje to.
Co dělat, když držíte půst, jste unavení a hladoví?
Naučte se nový sport.
Nemám nic proti podvodnímu hokeji, je skvělý. Ale zrovna teď
chci prostě jíst.
Je to drsná hra, ale dobrý nácvik
na lov harpunou. Máš tam náhlý výdej energie.
-Máš tam… -Jo.
Musíš se rychle ponořit,
musíš být pohotový.
-Fajn. -Dobře?
Jo.
Peter hraje za červené.
Já za modré. Číslo sedm.
A moji bratři v půstu jsou roztleskávači.
Je mi, jako bych posílal syna do bitvy. Jsem nervózní.
-Jsem napjatý. -Bojím…
Bojím se o tohle, bez toho…
-nemáme práci. -Jo, takže…
Pozor na obličej, prosím!
Nešahejte mu na obličej, prosím!
Nezačíná to moc dobře.
Jejda, jejda.
Dostává výprask.
Zadržet dech je jedna věc, ale nedýchat, když do vás strkají
a vráží a podobně…
To je úplně jiná věc. Je to pěkně náročné.
Nutně potřebuju na vzduch.
Kdyby ten puk byla ryba, ani bych se k ní nepřiblížil.
Fuj!
Dobře, Petere.
Pěkný gól.
Poločas, už jsem se nemohl dočkat.
-Jak to jde? -Je to namáhavé.
-Já vím. -Snažím se zjistit,
kdy šetřit energií a kdy se potopit,
potopit se, když je puk tady
-a nečekat pod vodou… -Jasně.
než dorazí a dojde mi vzduch.
-Jo, nečekat. -Ale…
Kyslíku máš dost.
-Je to hlavou. -Jo.
Výdrž je teď už psychická.
-Jasně. -Dobře?
Tak se párkrát pomalu, dlouze a zhluboka nadechni…
Pusou.
-Je to lepší? -Dobrý.
Fajn, dobře.
Tak jo.
Nevím, jestli je to tím koučinkem
nebo něčím jiným, ale cítím se trochu jinak.
Na vzduch nepotřebuju tak často.
Ve vodě jsem víc pohotový.
Víc vnímám ostatní hráče.
A soustředím se na puk.
A cítím nepatrný závan energie…
Tak akorát,
abych dal gól.
-Jak ti je? -Teď dobře.
-Jo. -Mnohem líp, než
-před zápasem. -Já taky.
Čím to je?
Myslím, že teď produkujeme víc ketonů,
naše tělo se snaží navýšit tvorbu.
-Říká… -Myslí si, že lovíme.
Přesně, říká si…
„Hej, oni loví. Bude jídlo.“
Nedivil bych se, kdyby tak za hodinu
-přišlo zhoršení. -Jasně.
Protože si uvědomí:
„Jídlo není. Zklamal mě.“
Pak se úroveň produkce
trochu sníží.
To moc nepomáhá, co?
Ach bože.
Jen co jsem se začal cítit trochu líp…
-Ach jo. -Dělají to schválně.
Známý pocit je zpátky.
Tak. A mám zase hlad.
Aspoň, že kamarádi drží půst se mnou.
Nikdy by mě nezklamali.
45 HODIN BEZ JÍDLA
-Ahoj, Chrisi! -Ahoj!
Co to…
Promiň, kamaráde, nedali jsme to. Tohle je tak dobrý.
Děláte si…
Pojď si dát kousek.
Před dvěma minutama jsem říkal: „Fakt pomáhá, že kluci
do toho šli se mnou, protože…
já jsem zpomalený. Cítím se špatně.“
Ale pak říkám: „Ne, oni se smějí, musím to vydržet.“
Víte jak. „Jsme v tom společně.“ Před třema minutama!
Rád bych řekl, že ne,
ale je to strašně dobrý.
-Já myslel, že držíte půst! -Teď to říkám.
Drželi ho oba dva. Říkám…
Pojď si čichnout.
Skvělý.
Musím říct, že jsem si fakt myslel, že to vydržíte.
Já jsem chtěl, ale tohle je nejlepší milkshake na světě.
Ach bože.
Voní tady ta pizza. Jdu pryč.
TŘETÍ DEN BEZ JÍDLA
Skvělý, moji kamarádi vypadli a přesně jak Peter předpovídal,
ketonová vzpruha je pryč a já se cítím strašně.
Tak jo, máme tady třetí den.
Jsem dost slabý. V noci jsem toho moc nenaspal.
Spí se mi čím dál hůř.
Včera večer bylo dost těžké dávat dětem večeři.
Měli vynikající pečené jehněčí a zeleninu a ovoce a…
zahlédl jsem i čokoládové brownie.
Několikrát jsem myslel na to, že jim to jídlo prostě vytrhnu z rukou.
Cítím se slabý, když jdu
po schodech, přes halu, nemůžu popadnout dech.
Ale už je to třetí den…
už tam skoro jsme.
Už jen 12, 48,
já nevím. Už mi to ani nemyslí.
Nevím.
Už mi začíná hrabat.
64 HODIN BEZ JÍDLA
Snažím se posilováním zase rozproudit moje ketony, ale nic necítím.
Jo a říkal jsem, že mám opravdu velký hlad?
Myslím, že pro Chrise tohle vůbec není příjemná zkušenost.
Ale velkou součástí půstu je pochopení toho, proč ho držíte.
A to je klíčem k tomu, abyste to snesli.
Zaměřit se na motivaci k půstu.
Jedna z výhod je, že máš rodinu.
-Jo. -A vidíš,
jak moc pro tebe znamená a to je jako kotva,
-myslím. -Jo.
Můžeš se tak podívat do očí lidem, kvůli kterým to děláš.
Jasně. Taková motivace se mi líbí.
Cokoli, díky čemu přestanu myslet na jídlo, se…
teď hodí, takže…
Když po Chrisovi chci, aby svůj první půst držel takhle dlouho, chci po něm hodně.
Ale opravdu potřebuju, aby teď pokračoval.
Protože když už člověk vydrží bez jídla tři dny,
začínají se odehrávat mimořádné biochemické změny,
které mají významný přínos pro dlouhověkost.
Pamatujete na senescentní buňky, kvůli kterým tělo stárne?
Ty nejsou jediné, s čím se vypořádáme.
Dokonce i moje zdravé buňky se opotřebovávají.
Ale vědci si myslí, že bez jídla, které by trávily,
můžou tyto buňky přepnout do opravného režimu.
Opravovat škody, uklízet odpad, potlačit problémy v zárodku.
Senescentní buňky pod kontrolou a zbytek v prvotřídní kondici.
Budoucnost hned vypadá zdravější a taky delší.
Přínosy půstu pro dlouhověkost věda teprve začíná chápat.
Vlastně teprve doháníme kultury a náboženství,
pro které je půst po tisíciletí ústředním motivem.
AMHARA, ETIOPIE
Dnes je krásně.
Učitel v důchodu Todesso a jeho rodina slaví Velikonoce
poutí do kostela.
Tati, už tam budeme?
Ne, ještě ne.
Ale kostel je vzdálený tři dny cesty, ve svatém městě Gondar.
Jsi unavená?
Ano, jsem unavená.
Nebuď unavená, buď silná.
Během únavného putování rodina vůbec nejí.
Půst je pro nás velmi důležitý,
je to tradice předávaná po generace.
Půstem jsme blíže Bohu.
Pojďte, vy dva.
Těším se, až tam budeme.
Poprvé se ke svým rodičům přidává jejich dcera Helen.
První den byl nejtěžší.
Cítila jsem se velmi slabá.
Hlava mi říkala: „To zvládneš.“
Ale žaludek říkal: „Dej mi jídlo!“
Ale půst není jen o přiblížení k Bohu.
Rodina věří, že pro ně má také zdravotní přínos.
Mému otci je 75 let, přesto je velmi silný.
Nikdy jsem ho neviděla nemocného.
Přísahá, že je to díky půstu.
Začal jsem držet půst, když mi bylo sedm.
A dělám to už 68 let.
Díky tomu se stále cítím zdravý.
Nikdy jsem nechytil rýmu
ani žádnou jinou nemoc.
Podívejte, Gondar už je za kopcem.
Vidím ho…
Pojďte.
Už cítím kadidlo.
Velikonoce nejsou jediný čas, kdy etiopští ortodoxní křesťané drží půst.
Dodržují až 250 postních dnů v roce,
během kterých se praktiky liší. Někdy nejí nic,
jindy omezují, kolik nebo kdy jí.
Všechny ty vůně. Tolik jídla.
Gondar je úžasné město.
Existuje mnoho způsobů, jak držet půst, bezpočet pravidel.
Ale nezapomeňte, že všechny mají jedno společné.
Snižují počet kalorií, které sníme.
A ve světě, kde tolik z nás jí víc, než potřebuje,
je tohle zásadní součást toho, jak žít delší,
zdravější život.
Jsem velmi pyšná na to, že držím půst.
Budu ho držet každý rok.
Přestanu držet půst, teprve až zemřu.
Dvě stě padesát postních dnů v roce.
Nutí mě to přemýšlet: „Určitě zvládnu dalších 24 hodin… nebo ne?“
Bojuju, bojuju, pořád bojuju
Jsem na trajektu, na cestě na naši potápěčskou základnu…
a opravdu by se mi hodila ketonová vzpruha.
70 HODIN BEZ JÍDLA
Měl jsem takový malý…
asi před hodinou, příval energie.
Říkal jsem si: „Jé, to je fajn.“ Teď…
ČTVRTÝ DEN BEZ JÍDLA
OSTROV HERON VELKÝ BARIÉROVÝ ÚTES
Tak, a je to tady. Poslední den půstu a zároveň den, kdy mám chytit večeři
pro sebe a Petera. Co by se tak mohlo pokazit?
Tak jak se dnes ráno cítíš?
Dost slabý. Bez energie. Jako bych se zrovna vyhrabal z postele.
I když to necítíš, tak na mikroskopické úrovni
uvnitř tvého těla zuří válka.
A tu válku vyhrávají dobří.
A to je ten pravý důvod, proč tohle děláme.
Jasně.
Tak se podíváme, co tu máme.
Takže bych mohl žít déle, ale zrovna teď
nevím, jestli se dožiju večera.
Jakou jsem měl vlastně úroveň ketonů včera?
Včera jsi byl zhruba na jedničce.
-Teď máš skoro dva. -Jo.
-Až se to bude blížit třem… -Jo.
…tak se to opravdu přepne.
Ale jak budeš ve vodě, tak myslím, že to vyletí.
Nechci na tebe tlačit, ale mám hlad.
A protože já rybu harpunou nechytím, ale ty jo,
tak potřebuju, abys to zvládl. Já vím, je to maso, ale…
V sázce je hodně.
-Slyšel jsem jen „maso“. -Jasný.
V sázce je hodně a nejen dneska.
Peter říká, že půstem bojuju
se senescentními buňkami a opravuju ty zdravé.
A to by mohlo znamenat delší, zdravější život.
Ale ze všeho nejdřív teď musím chytit tu rybu.
-Vítejte na palubě. -Díky moc.
Jen kdybych našel nějakou energii. Teď by se hodily nějaké ketony.
Úroveň ketonů u Chrise stoupla, to jsme chtěli.
Vím, že to ještě necítí, ale stejně jako u podvodního hokeje,
úsilí z lovu zvýší evolučně zakódovanou adaptaci jeho těla
a dá mu náboj, který potřebuje.
92 HODIN BEZ JÍDLA
-Natáhni si nohy. -Zamotala se mi hlava.
Jsem dost zpomalený…
a tak nějak nepřítomný.
Čekal jsem ten příval energie, o kterém pořád mluví.
Ale zatím to nepřišlo.
Nepřežeň to. Ztráta vědomí nebo taky
ztráta motorické kontroly je reálná věc.
Jasně. Na jaké symptomy…
si mám dávat pozor, abych včas zavelel k ústupu?
Je tenká hranice mezi pocitem úplného vyčerpání
a pocitem, kdy se ti jakoby chvěje hlava
a chvějí se ti ruce.
Pokud opravdu ztratíš vědomí, tak nebudeš cítit nic,
nebudeš si nic pamatovat.
Takže když se na tebe podívám a uvidím, že jsi hotový,
tak je jedno, jak motivovaný budeš, jde se ven.
Jasně.
Řekni mi, jak se cítíš, a netlač na pilu.
-Mám hlad. -Já vím.
Už teď mám dost.
Tak jo, je čas.
Tak, jsem pod vodou.
Vím, že mám v těle dost kyslíku…
ale když se podívám nahoru, loď se zdá strašně daleko.
Mám pocit, že úplně ztrácím pozornost
a najednou se strašně potřebuju nadechnout.
Jak se cítíš?
Jen jsem se potopil
a najednou jsem se musel nadechnout.
Cítil jsem se moc slabý,
měl jsem pocit, že to nemůžu dát.
Jsem strašně unavený. A ten příval energie, který mi sliboval Peter…
nic.
Po chvilce jdu znova.
Ale tentokrát se začínám cítit trošku jinak.
Jak se potápím hlouběji, jako bych se na oceán naladil.
Slyším každý zvuk.
Čas jako by zpomalil.
A začínám cítit příval energie…
A pak uvidím rybu.
Skvěle. Povedlo se ti to.
Chytil jsem ji. Petere, tvoje večeře.
Pěkná!
Fantastická práce, chlape.
Vypadal skvěle.
Vypadal jsi skvěle.
Po lovu jsme udělali další test a ten příval energie…
ukázalo se, že moje ketony vystřelily skoro ke třem.
Takže to fungovalo. Věda nakonec měla pravdu.
Není to špatný úlovek.
Je to úžasný úlovek.
Voní to, vypadá to krásně.
Ale klidně bych teď jedl i zeleninu,
-kdyby nebylo nic jiného. -Já vím. Bum!
Tolik očekávání a příprav, až jsem měl skoro pocit viny,
že dělám něco špatného, když jsem si dával první sousto.
Tohle bude asi ten nejhezčí konec půstu, jaký jsem měl.
-Tak, kdo si dá první? -Ten, kdo chytil rybu.
Nevrhli jsem se na to tak, jak jsme čekali.
Neskutečný.
Bylo to slavnostní, důležité a výjimečné.
Mám se smát, nebo brečet?
Bylo to asi moje nejlepší jídlo v životě.
Někdy, když jím první jídlo po půstu, tak trošičku,
trošičku lituju. A říkám si: „Neměl bych vydržet ještě jeden den?“
Cítíš to podobně?
-Ne, ani malinkou trošičku. -Ani tolik?
-Nic. Ne. -Ne.
Vůbec ne.
Ne, právě teď jsem v nebi.
Je to úžasný.
Rád bych pronesl přípitek.
Na oceán, za to, že nás nakrmil touto rybou.
Na tebe, žes mě přinutil vytrpět čtyři dny půstu,
abych to pochopil a ocenil.
Já připíjím tvému 90letému já a těm pravnoučatům,
se kterými budeš.
Na zdraví.
A je po všem. Čtyři dny, žádné jídlo. Nezbláznil jsem se. Udělal bych to znovu?
Nemůžu uvěřit, že to říkám, ale ano.
Chci, aby byl půst od teď součástí mého života.
Dívej, jak jsme se do toho pustili.
To neznamená, že si nikdy nevyrazím…
s partou kamarádů.
A sním snad celé menu, jako hladový pes.
Je to hrozně horký!
To rozhodně udělám.
ABY DO SVÉHO REŽIMU ZAPRACOVAL PŮST, CHRIS PLÁNUJE:
ASPOŇ 3X TÝDNĚ NEJÍST PŘED POLEDNEM
JEDNOU MĚSÍČNĚ VYDRŽET 24 HODIN BEZ JÍDLA
JEDNOU ROČNĚ SE POSTIT ČTYŘI DNY… MOŽNÁ
Já se tam jen dívám. Jen se dívám. Nic nejím.
Překlad titulků: Jana Tomášková