A stressz hatással van az alvásomra.
Néhány évvel ezelőtt kezdődött.
Ma már nem igazán jelent gondot. Bár ez nem igaz. Gondot jelent.
Rendben elalszom, aztán éjjel 2:30 körül…
jön egy adrenalinlöket,
és az agyam elkezd kattogni az elintéznivalókon.
„Ez a dolog zavar? Igen, ez zavar,
kezdjük el törni rajta a fejünket!”
- Kezdesz ideges lenni? - Igen, van egy kis hányingerem.
Néha azt sem tudom, mi az oka.
Szeretném jobban kezelni a stresszt.
Így már sokkal valóságosabb.
Nem csak azért, mert szívás…
de a helyzet az, hogy akár meg is ölhet.
De mint kiderült, az egyik legjobb módszer,
hogy megvédjem magam a stressz rombolásától az,
ha szembenézek vele.
Fogjunk hozzá!
HATÁRTALANUL CHRIS HEMSWORTHSZEL
HÁROM NAPPAL KORÁBBAN SYDNEY, AUSZTRÁLIA
Mesélj, mi okoz neked stresszt?
Csak a szokásos dolgok. Változó, hogy mikor mi.
Például?
Bocs!
Ettől a kocsitól leszek ideges…
A stressz gyakran van jelen az életemben.
Ezért vagyok itt dr. Modupe Akinolával.
Neves szociálpszichológus, aki úttörő módon közelíti meg a stresszt.
Volt valamilyen stresszes élményed?
- Mi volt a… - Három gyerekem van,
az elég intenzív.
Hogyne, az.
Három gyereket menedzselni,
hogy boldogok, egészségesek legyenek.
Közben dolgozom is,
edzenem is kell.
És a hétvégére már nagyon sok az egész,
a srácok nem bírnak magukkal. Az étteremben
minket néznek az emberek, fényképeznek.
Könnyen felhúzom magam,
de próbálok
nem ideges lenni.
A szívverésem felgyorsul, elfogy a levegőm, ilyenek.
Chrisnek változtatnia kell,
mert a stressz nemcsak kellemetlen.
MODUPE AKINOLA SZOCIÁLPSZICHOLÓGUS
Idővel ölni tud,
szerepe van a rák, a cukorbetegség, a szívbetegségek kialakulásában.
Olyan módszereket szeretnék tanítani neked,
hogy a gondolkodásmódod megváltoztatásával legyőzd a stresszt.
Úgy szoktam mondani, hogy randid lesz a stresszel.
Randevúznod kell a stresszel.
Elég stabil kapcsolatban élek
a stresszemmel.
Egészségesebb kapcsolatra van szükséged.
Ez kicsit diszfunkcionális.
Mindannyian képesek vagyunk kontrollálni a stresszt,
de ennek érdekében szembe kell néznünk vele.
Chrisnek különböző technikákat fogok tanítani,
hogy legyűrje az elkerülhetetlenül jelentkező stresszt.
Őrültségnek tűnhet, de a cél érdekében
arra kérem Christ, hogy egy rendkívül stresszes helyzetbe kerüljön.
Három nap múlva azon a darun fogsz sétálni.
A torony 900 láb, azaz 275 méter magas.
Várjunk!
Az jó magas.
Mintha egy kicsit ideges lennél.
Ideges is vagyok.
Mi idegesít benne?
A halál gondolata például.
- A halál gondolata? - Igen. Nem szeretem a magasságot.
Nem a hőstett a lényeg,
hanem az, hogy felkészítsünk azoknak az érzelmeknek
a kezelésére, amiket most élsz át.
Tulajdonképpen
a hozzáállásodon változtatunk, hogy elfogadd a stresszt,
- és ne az öljön meg később. - Értem.
És mire végzünk, készen állsz majd.
Kíváncsi vagyok, izgatott, és marhára félek.
Tudom, hogy most mire gondolnak.
Mi a fenének csinálom?
Igaz, hogy többnyire fiatalnak érzem magam.
De az óra ketyeg.
Az életemet lerövidítő dolgok
már működésbe léptek bennem.
A jó hír az, hogy lehet tenni ellene.
Ezért a következő egy évben
hat rendkívüli kihívásra vállalkozom.
- Gyerünk! - A végsőkig feszítem a határokat.
Hogy felfedezzem, hogyan fejthetjük meg mindannyian
az egészségesebb, hosszabb élet titkát.
1. RÉSZ STRESSZMENTESEN
Ott van!
A hatalmas, karcsú torony.
És ez a hatalmas, karcsú torony fogja megmászni!
Innen sem tűnik kisebbnek.
Csupán három napom van eddig az őrült kihívásig,
és nagyon számítok régi jó barátaim,
Aaron Grist és Luke Zocchi lelki támogatására.
- Nézni is rossz. - Látom a tetején a darut,
- már nagyon vár téged. - Mintha imbolyogna.
Ingatagnak tűnik.
- Hatalmas. - Jó szórakozást, haver!
Reméljük, enyhül a szél, de napközben
szokott felerősödni.
Jobban belegondolva nem tudom, minek hívtam őket.
Főképp, hogy a tervek szerint
ma kapom Modupétól az első leckét a stresszről.
KONGRESSZUSI KÖZPONT, SYDNEY, AUSZTRÁLIA
Elmondom, mit szeretnék tőled. Vedd le a pólódat!
- Ejha! - Igen!
Utána pedig feladom rád ezt a pólót,
amivel mérni tudom a fiziológiai reakcióidat.
Olyan, mint egy ruha, egy miniszoknya.
Nem, olyan, mint egy atléta.
Ilyet viselnek a NASA űrhajósai.
Szóval vedd le a pólódat!
Srácok, segítsetek!
Nagyon jó.
Nyomott előtte pár fekvőt.
Befeszít, tartja a levegőt.
Nem feszítek!
Szorosnak kell lennie, hogy jelet kapjunk,
de rendben van?
- Kényelmes testtartás. - Felvágós!
Ezt pedig tegyük a fejedre,
ez a rész
kerüljön ide!
Ez méri majd a vérnyomásodat.
Hogy felkészítsük Christ a toronysétára,
stresszes helyzeteknek teszem ki őt,
ami azt a célt szolgálja, hogy jobban megértse,
miként befolyásolja az agya a testét.
- Itt látjuk a vérnyomásodat… - Igen.
a légzésed ütemét, a pulzusodat.
Ebben a pillanatban
65 percenként.
Ezt tekintjük normál értéknek,
és ehhez viszonyítjuk majd a többit.
Megmértem Chris szívritmusát nyugalmi állapotban,
és kiderül, mennyit változik,
ha valami stresszes tevékenységet csinál.
Látok egy kezet.
Azt akarom, hogy átélje
a toronysétát a virtuális valóságban.
Annyit kell csak tenned, hogy végigsétálsz azon a pallón.
Indulhatsz!
Sziasztok, srácok!
Jó magasra megyünk.
A virtuális valóság lenyűgöző.
Az agyam egyik fele tudja, hogy ez nem a valóság.
A másik fele ordít, „Ez őrültség! Mit csinálunk?
Meg fogunk halni!” A gyomromban érzem.
Ugyanaz az ideges energia, amit fent az épület tetején éreznék.
A pulzusa 65 volt, és elindult felfelé.
A légzése is szapora lett, 12 volt előtte.
Látszik, hogy fél.
Nagyon instabil!
Nem fog menni!
Chris ugyan nincs valós veszélyben,
de az agya fenyegetést érez, és beüt a stressz.
Ez a klasszikus „üss vagy fuss” válasz.
Amikor az agyam stresszt érzékel, más üzemmódba vált.
Az idegeim felpörgetik az egész szervezetemet,
ami hormonokkal árasztja el a véráramot.
A légzésem felgyorsul, a szívem szaporán ver, felvillanyozva érzem magam.
A veszély pillanataiban ez az energialöket segít küzdeni vagy menekülni.
Amikor elmúlt a veszély, a stresszüzemmód kikapcsol. Nem történt baj.
De ha a stressz nem múlik el,
az egyik hormon, a kortizol tovább termelődik,
és az üss vagy fuss üzemmód nem tud kikapcsolni.
Idővel kiégünk, ami magas vérnyomást, rosszul működő
immunrendszert és magas vércukorszintet okozhat.
Amik mind a halálos betegségek esélyét növelik.
Furcsa volt.
Mennyi volt a pulzusom?
Ez benne az érdekes,
hogy amíg felfelé mentél, gyorsult, hogy energiát adjon
és felpörgessen, hogy cselekedni tudj.
Gond akkor van, ha ez a magas szint
megmarad egész nap. Akkor válik a dolog
kevésbé egészségessé, hasznossá.
Mert ez azt jelzi, hogy a szervezeted nem tud kikapcsolni,
és képtelen a szükséges pihenésre.
Arra gondoltam, szörnyű lesz ezt végigcsinálni.
Pontosan ezen fogunk dolgozni!
Zoc, ki kell próbálnod.
A cimborám, Zoc, nem szereti a magasságot.
Te jó ég!
Úgyhogy most kimaxoljuk, milyen üss vagy fuss üzemmódban.
Mi a…!
Atya ég!
Nem.
- Rajta! Menj! - Remeg az egész testem.
Gyerünk!
Nem megy.
Gyerünk, Zoc!
Gyerünk!
Nem megy.
Csak tegyél három-négy lépést!
- Jó! - Menj!
Gyerünk, Zoochie!
- Beszélj magadhoz, az segít! - Menni fog, Luke!
Annyira valósághű! Azt hittem, tényleg zuhanok.
- Ti nem értitek, milyen valóságos. - Hogyhogy nem?
Talán nem viseltem olyan rosszul, mint Zoc,
de én sem vagyok oda a magasságért,
és a VR miatt valahogy
jobban félek most a toronysétától, mint előtte.
De ha Modupe módszere segít kordában tartani a stresszt,
és csökkenti a betegség kockázatát, akkor benne vagyok.
KÉT NAP A TORONYSÉTÁIG
Meg akarom mutatni Chrisnek, hogy csökkentheti az egészségi kockázatot,
ha az elméje és a teste kontrolljával visszafogja a stresszre adott reakcióját.
És amikor kilép majd a darura, képes lesz nyugodtan csinálni.
VÍZI KÖZPONT, SYDNEY, OLIMPIAI PARK
Hogy felkészítsem a kihívásra, a következő két napban
Chris olyanokkal fog dolgozni, akik extrém stresszel küzdenek meg
napi szinten.
Igen.
Bemutatlak két tisztnek a Különleges Erőktől.
- Harry és Justin. - Üdv, Chris!
Üdv!
Chris, üdv a Különleges Erők felkészítő kiképzésén.
- Kösz! - Részt veszel
a „fulladásgátló” gyakorlaton,
amit gyakran alkalmaznak a Különleges Erőknél.
Úgy tervezték, hogy nagyon stresszes legyen,
de mutatok majd pár tippet,
hogy le tudd küzdeni.
Az ellenálló képesség javítására dolgozták ki
a nálunk szolgáló férfiaknak és nőknek.
A gyakorlat közben a lábad és a kezed végig meg lesz kötözve.
Azokat a helyzeteket találom stresszesnek,
amikre nem tudtam felkészülni.
Mindenféle buta gondolatok cikáznak a fejemben.
Például az, mi van, ha tényleg megfulladok?
Ha a víz alatt kezd elsötétedni a világ,
gyere fel a felszínre, és kimentünk.
Ha nem hajtod végre az utasításainkat,
ha elájulsz vagy megfulladsz, az kudarc.
- Készen állsz? - Igen.
Első feladat, alámerülés!
A cél az, hogy hússzor megérintsem a talajt,
és csak egy pillanatra jöhetek fel levegőért.
Ütemre! Lélegezz! Ütemre!
Tudom, hogy van elég levegőm,
és a srácok nem hagynak megfulladni.
De a szívem majd kiugrik. Erősödik a stressz.
Jöhetnek a víz alatti bukfencek.
Érzem, ahogy égni kezd a tüdőm.
Oké, ez bukás. Ússz két kört!
Brutálisan nehéz, és csak egyre nehezebb lesz.
Második bukás.
Hogy megy neki?
- Lesüllyed. - Igen.
Lebegés!
Nem tudom annyira felemelni a fejem, hogy levegőt vegyek.
Akkor üt be a pánik.
Chris nem igazán teljesített jól, leszámítva a…
Semmit. Mindenben megbukott.
Hogy érzed magad?
Nagyon nehéz volt, nagyon technikás…
A cél az, hogy lehetőleg
ne kerülj olyan helyzetbe,
hogy pánikolni kezdj.
A legtöbben nem találkozunk „fulladásgátló” kiképzéssel,
nagyon nehéz helyzetekkel viszont igen.
Olyan szituációkba kerülünk, amikre nem vagyunk felkészülve
azt gondolva, „Béna vagyok, nem fog menni.”
Az egyik hasznos dolog a pozitív gondolkodás.
Hogy átalakítsd a fejedben lévő negatív gondolatokat.
Igen.
Meg tudom csinálni, ha pozitívan állok hozzá?
Hogy tudnám máshogy csinálni? Mit fogok tanulni belőle?
A pozitív gondolkodás segít ráébreszteni Christ, hogy az „üss vagy fuss”
nem csupán a külvilágra adott válasz.
A saját gondolataink és érzelmeink is befolyásolhatják.
Ha úgy ítélem meg, hogy nem tudok megbirkózni a helyzettel,
az agyam megnyomja a pánikgombot
azt üzenve az „üss vagy fuss” mechanizmusnak,
hogy készüljön a legrosszabbra.
Sérülésre készülve az artériák és a vénák összehúzódnak,
a vért a belső szervek felé irányítva.
Így csökken az esélye, hogy elvérzem.
A gond az, hogy mivel kevesebb vér jut az izmaimba és az agyamba,
a szellemi és fizikai erőnlétem hanyatlani kezd.
Ám pusztán a pozitív gondolkodás segítségével
meg tudom változtatni a szervezetem reakcióját.
Ismét megnyitom az ereimet, hogy a szükséges energia áramolni tudjon.
Továbbra is feszült vagyok, de a stressz már nem ellenem dolgozik.
Chris, visszamegyünk a vízbe, újra megpróbáljuk a lebegést.
Rajta!
Hú, de utálja!
A vízben ismét érzem az előbbi nyomást.
De kipróbálom, amit Modupe javasolt.
Kizárom a negatív gondolatokat, és azt ismételgetem magamban,
„Menni fog, van elég levegőm. Nem fogok megfulladni.”
Gyerünk!
Hirtelen eláraszt a nyugalom.
A ritmusra koncentrálok, és tudom, hogy képes vagyok megcsinálni.
- Ez már jobb. - Igen.
Jó ritmust lehet kialakítani
a felbukkanásokkal.
A kulcs az, hogy ellazul,
átgondolja,
használja a tőled kapott eszközöket.
Az utolsó gyakorlat a maszk felhozása.
Gyerünk, Pajtás! Hozd vissza!
Pozitívabbnak, magabiztosabbnak érzem magam, erősebb vagyok a vízben.
A stressz már nem húz vissza.
Ez az, gyerünk!
Hozd ide!
Állj háttal a falnak!
Így, mehet? Egy, kettő, három!
Jól van.
Milyen érzés volt?
Ez egy kicsit intenzívebb volt.
Másodszorra már sokkal jobban ment a lebegés.
Ez a pozitív gondolkodás.
Most azt kell megtanulnunk, hogyan tudod alkalmazni
ezeket a pszichológiai eszközöket a hétköznapi életben.
Akkor is, amikor éppen filmet forgatsz.
Milyen negatív gondolataid szoktak lenni?
Néha úgy érzem, nem készültem fel,
nem ismerem eléggé a forgatókönyvet.
Hajlamos vagy rémeket látni?
Régen borzalmas volt.
Szinte megbénított. Megszólalni sem tudtam,
és arra gondoltam, ha ezt most elszúrom, nem adom el a filmet,
az hatalmas bukás lesz.
Mindent tökéletesen akarsz csinálni,
de nem mindig sikerül.
De akkor is át tudod formálni pozitív gondolkodással,
„Folyton ezt csinálom. Megpróbálom újra.”
Igen.
Ma katonákkal dolgoztam a medencében.
A gyakorlat elképesztően nehéz és kimerítő volt
főleg a tüdőmnek.
Érdekes élmény kitenni magam stresszes helyzeteknek,
hogy kellemesen érezzem magam kényelmetlen környezetben,
erről szól az egész,
és hogy adaptálni tudjam a mindennapi életembe.
A perspektíváról szól,
ezt szívom magamba ezen az élményen keresztül.
Túl gyakran esik meg, hogy az üss vagy fuss üzemmód folyamatosan ingadozik
olyan dolgok miatt, amik nem is fontosak.
A szemem fáj a klórtól.
De ez most a legkisebb gondom.
Nemsokára egy épület tetején fogok mászkálni.
A toronyséta félelmetes kihívást jelent Chrisnek.
Szeretném, ha megértené, hogy ezek a technikák nem csupán
az ártalmas stressz szintjét csökkentik.
Abban is segítenek, hogy a legjobbat nyújtsuk extrém nyomás alatt.
2013-ban történt balesete óta
Faith Dickey egészen máshogy áll a stresszhez.
A családomhoz vezettem haza az ünnepekre,
amikor az autóm tükörjégre futott, és abban a pillanatban rájöttem,
hogy teljesen megbékéltem az esetleges halálommal.
A baleset után rájöttem, hogy ha megbarátkozol a stresszel,
akkor irányítani is tudod.
Hiszem, hogy ha nem vállalsz kockázatot,
sosem tudod meg, mire vagy képes.
Engedd!
- Elég feszesnek tűnik? - Szerintem igen.
Balesete óta Faith több rekordot is
megdöntött extrém kötélmászásban.
Az elmét és a testet abszolút kontrolláló önfegyelemre van szükség.
Érthető, ha az agyat elönti a félelem, a stressz.
Természetes reakció, ha félsz,
ha szuper magasan vagy egy szakadék fölött kifeszített ingatag kötélen.
Egész arzenálnyi eszközöm van, hogy megcsináljam.
Lélegezz!
És néha csak egy kis pozitív gondolkodásra van szükség,
hogy megtegyek egy lépést.
Menni fog.
Mintha magammal kiabálnék, „Gyerünk!
Gyerünk, rajta!
Nyugi, sikerülni fog.”
Vicces, hogy ez a technika milyen kifizetődő.
Ha a kötél közepén vagyok, és hirtelen széllökés jön…
Gyerünk!
Akkor csak előrántok egy újabb módszert a tarsolyomból.
Szegmentálásnak is szokták hívni.
Próbálok nem az egész feladatra gondolni,
inkább felosztom kisebb részekre.
És egyszerre csak egy lépésre koncentrálok.
Lélegezz!
Egyik láb a másik után.
És ez az egy lépés visz el egészen a célig.
Keresztülsétálok a félelmen.
Nem megszabadulni akarok tőle.
Ez nagyon hasznos az életem más területein is,
egy állásinterjú vagy egy hétköznapi stresszhelyzet során
hasznosítani tudom mindazt, amit a magasban tanultam.
Így azok a dolgok, amik régen stresszeltek,
már nincsenek rám ugyanolyan hatással.
Ha belegondolok,
tudom, hogy az életemben nincs olyan sok stressz.
A családom egészséges és boldog. Büszke vagyok a karrieremre.
Mégis azt érzem, hogy a stressz felzabál.
Hogy sokáig egészséges maradjak, meg kell tanulnom uralni.
Amitől például nagyon szorongok, ami stresszes számomra,
amikor túl sok dolgot csinálok egyszerre.
- Igen. - Amikor…
Túl sok projekten dolgozom,
túl sok e-mailre és telefonra kell válaszolnom.
Néha sok egy kicsit.
Azt kell először is tisztáznunk, hogy miért
érzem úgy, hogy mindenre igent kell mondanom.
Amikor annak idején színészkedni kezdtem,
a szüleimnek nagyon kevés pénze volt…
Igen.
Megkérdeztem apámat,
hogy mikor tudja kifizetni a bankot.
És azt felelte,
„Soha.
Előbb fogunk meghalni.”
Ez már gyerekkorom óta nagyon zavar.
Azt érzem, hogy nem ezt akarom
nekik, magamnak, a családomnak.
És ha őszinte vagyok,
színészkedni is azért kezdtem, hogy kihúzzam a szüleimet az adósságból,
de a mai napig bennem van az érzés,
hogy elszalasztom,
ha nem mondok igent mindenre.
De aztán eljön a pillanat, amikor a dolgok
kezdenek
feltornyosulni…
És az egész rád omlik.
Christ letaglózza, amikor túl nagy nyomás van rajta.
De mutatok neki egy módszert, ami a segítségére lehet.
Egy olyan kiképzési gyakorlaton fog részt venni,
ahol óriási a stressz.
TŰZOLTÓ KÉPZŐKÖZPONT ÚJ-DÉL-WALES
Ma szeretnélek kitenni
egy másféle extrém stressznek.
Van egy tippem,
- a tűzhöz van köze. - Igen.
Tegnap majdnem vízbe fulladtam, ma pedig
ropogósra fogok sülni.
Ez nem stresszteszt, hanem középkori kínzás.
Tűz van, srácok! Gyerünk!
Mivel Zoc jól bírta a virtuális valóságot,
talán ő is hasznát venné Modupe tippjeinek.
TŰZOLTÓ ÉS MENTŐ KIKÉPZŐKÖZPONT
Tegnap a pozitív gondolkodásról volt szó,
de néha az események közepébe kerülsz,
és érzed az adrenalinlöketet, érzed, hogy a szíved egyre gyorsabban ver.
Az egyik kulcs a légzés.
Ezt teszik a segélynyújtók, és a módszer neve „dobozlégzés”.
Belégzés, tartsd, kilégzés, tartsd.
Képzeljük el egy doboz négy oldalát!
A módszer az, hogy
belégzés négy másodpercig, tartod négy másodpercig,
kifújod négy másodpercig, tartod négy másodpercig.
Ez a módszer. Négy másodperc belégzés, tartod, kilégzés, tartod.
Lélegezz, egy, kettő, három, négy. Szünet, egy, kettő, három, négy.
Most egy extrém helyzetben leszünk, de később
bármilyen szituációban, ha érzitek, hogy felgyorsul a szívverésetek,
használhatjátok ezt a módszert.
- Lélegezd át rajta magad! - Értem.
Ez az egyszerű légzéstechnika bizonyítja, hogy az agyunkat
és a testünket összekapcsoló stresszjelek nem egyirányúak,
a test is küld vissza jeleket.
Minél stresszesebb vagyok, annál gyorsabban lélegzem,
és minél gyorsabban lélegzem, annál feszültebb leszek.
Ördögi kör.
De ha lassan és mélyen tudok lélegezni, az idegrostok a mellkasomban
érzékelik a mozgásváltozást,
és nyugtató jeleket küldenek az agyamba
rövidre zárva az üss vagy fuss rendszert.
A szervezetemben pedig minden lecsillapodik.
A szívverés, a stresszhormonok, a szorongás.
Egy lakóépületben kitört tüzet szimulálunk.
Tara, Chris, ti lesztek az egyes csapat.
Hogy segítsen a gyakorlatban,
Modupe Tara Lowe-val tett egy csapatba.
Tűzoltóként 16 év tapasztalata van.
Chrisszel lokalizálnunk kell a tüzet.
Vesd át a pántot a nyakadon,
hogy elérd a zseblámpát.
El kell oltanunk a tüzet, amilyen gyorsan csak lehet,
de azokat is ki kell mentenünk, akik az épületben ragadtak.
Biztosan sok lesz neki
ez a hirtelen rátörő, erős stressz.
Ki kell hoznotok három elég nehéz bábut.
Helyzetjelentést kérek, mennyi levegőtök maradt,
és ki kell hoznotok mindenkit,
mielőtt elfogyna a levegő.
Kontrolláljátok a légzést!
Ne használjátok fel az összes oxigént!
Munkára!
Az oxigén véges, három testet meg kell találnom,
szóval lélegeznem lassan kell, dolgozni viszont minél gyorsabban.
Egyes csapat behatolt az épületbe.
Tovább!
Látod az ajtót a végén, indulj el arra!
- Lokalizáld a tüzet! - Nem látok ajtót.
Haladj tovább!
Teljesen sötét van, nagyon nyomasztó.
Kemény munka, még levegőt is nehezen kapok.
Állj! Megnézzük, mi van bent.
Mehet? Gyerünk!
Aktív a tűz.
Próbálom felidézni, amit tanultam.
Kezdjem oltani?
Egyenesen irányítsd a tűzre!
Próbálok figyelni. Hangos, meleg van, kényelmetlen.
Kimerültem. Ég a tüdőm,
miközben próbál elég oxigénhez jutni.
Chris, fésüld át az egész területet!
Keress áldozatokat, rendben?
Oké!
A légzése nagyon felgyorsult.
Sokkal gyorsabb most, mint az elején.
Fújtat.
Itt van egy áldozat!
Az extra teher miatt még nehezebb lélegezni.
- Egy megvan. - Igen, győzelem.
Hoznak egyet.
Mennyi levegőd van? Száz. Az nem sok,
de a felső szinttel még nem végeztünk,
és azt is át kell fésülnünk.
- Vállalkozol rá? - Oké.
Nem látok.
Tudom, hogy túl gyorsan lélegzem,
és le kell lassítanom, hogy át tudjam kutatni az emeletet.
Egyes csapat, igyekezzetek!
Nem látom innen. Csak egy ajtó.
Egyes csapat, mennyi levegőtök van?
Chris, mennyi levegőd van?
Hetven bar, vége.
Vettem, egyes csapat, 70.
Ki kell jönnötök az épületből.
Chris, ki kell mennünk, azonnal.
Mivel fogytán a levegőm, a parancsnok lefújja az akciót.
Gyerünk, Chris!
A tűz mellett a dobozlégzés ment a kukába,
mert a légzéstechnikám egyetlen célja az volt,
hogy maximális oxigénhez jussak.
A dolgok sűrűjében
egyszerűen túlélő üzemmódba kapcsolsz.
Meglehetősen üresnek érzem magam, csalódott vagyok,
amiért hagytam, hogy a stressz vegye át az irányítást.
El sem tudom képzelni, milyen lett volna éles helyzetben.
Nagyon sok tűzoltót ismertem, aki elvált
a partnerétől, és ha megnézzük,
a stressz felhalmozódása az oka, aminek nem voltak tudatában.
Fokozatosan teszi tönkre
az emberek életét, fizikai jóllétét,
érzelmi és mentális egészségét.
Arra kérek mindenkit, hogy csukja be a szemét!
Egy órával a gyakorlat után Chris stresszválasza még mindig magas.
Ezért a légzését ezúttal egy tudatos
meditációs gyakorlat közben fogom figyelni.
A tűzoltók rendszeresen használják ezt a módszert
a hosszú távú stressz csökkentésére arra koncentrálva,
amit az adott pillanatban éreznek.
Érezzétek az összes sejtet
a fejetek búbjától a lábujjaitokig!
Ismerem ugyan a tudatos meditációt,
de vezényszóra nem könnyű ellazulni…
Főleg, hogy az agyam még mindig a történteken kattog.
Aztán sikerül ismét fókuszált állapotba kerülnöm.
És sokkal nyugodtabbnak érzem magam.
A tudatos meditáció rendkívül erőteljes technika.
Nem csupán az adott pillanatban csökkenti a stresszt,
ha rendszeresen végezzük, a stresszválaszunkat is módosítja.
A hálózat az agyunkban, amely bekapcsolja az üss vagy fuss üzemmódot,
hiperérzékeny, hogy meg tudjon védeni minket.
A gond az, hogy a hétköznapi nyomás is beindítja.
De a tudósok szerint már a nyolc héten át végzett
rendszeres tudatos meditáció áthuzalozza az agyunk fontosabb részei
közötti kapcsolatot,
és kisebb eséllyel reagáljuk túl a stresszhelyzeteket.
STRESSZ-SZINT
Milyenek a számaim? Változtak? Ingadoztak?
Amikor bejöttél, magasabbak voltak, és aztán volt egy nagyon
markáns csökkenés, amikor a légzésszámod
lecsökkent négyre.
Tehát már ez a 15 perc is komoly változást eredményezett,
és ha ezt növeled, vagy gyakorlattá válik,
rendszeressé, akkor nem csak abban segít,
hogy tovább lehess tűzoltó, de abban is, hogy tovább élj egészségesen.
Azt értem, hogyan segítenek ezek a módszerek
a hétköznapi stressz legyőzésében.
De mi lesz a stresszreakciómmal
275 méter magasan egy darun egyensúlyozva…
Nem biztos, hogy készen állok erre.
A TORONYSÉTA NAPJA
Menjünk!
Mint amikor egy UFC-harcos bevonul.
Tapintani lehet a feszültséget.
Helyetted is rosszul vagyok.
Ha nyugodtnak tűnök, ez életem legjobb alakítása.
Nem tűnsz annak.
A lábam mintha zseléből volna…
de igyekszem fókuszált maradni.
Te jó ég!
Ezt nézd meg! Undorító. Ki van zárva!
Remélem, hogy mire felmegyek a daruhoz,
azt tudom mondani magamnak, hogy kaland lesz.
Izgalmas.
Ahelyett, hogy azon rágódnék, mennyire rettegek tőle.
Oké.
Hogy érzed magad?
Az agyam percenként azt mondja,
„Jaj, ne, mi a fenét csinálok?”
És vissza kell csévélnem, hogy „Nem, látom magamat,
hogy sikerülni fog.”
De egy másik hang azt mondja, „Ne!
Ez nem fog menni, le fogsz esni…”
Szóval csak azon múlik,
melyikre figyelsz.
A stresszhez való hozzáállásod dönti el,
hogy az eredmény pozitív vagy sem.
Nem aludtam jól az éjjel.
Elfogott egy furcsa tériszony.
Azt láttam, hogy a daru lezuhan, becsapódik egy ablakba,
én pedig az alatta lévő szobában lógok.
A daru le fog zuhanni, és le kell vennem a hámot.
Ez a forgatókönyv azért érdekes lenne, nem?
Attól félek, Chris fejben nem ott van, ahol kellene.
Szembe kell néznie a negatív gondolatokkal,
és túl kell lépnie rajtuk.
Mert ma nemcsak az a kihívás, hogy végigsétáljon a darun,
hanem az is, hogy nyugodtan tegye
a tanult módszerekkel kontrollálva a szívverését
valamint a légzését.
Hogy érzed magad, ideges vagy?
Ha sokáig kérdezgeted, akkor az leszek.
Elérkezett a pillanat, felmegyek a tetőre.
Érzem, hogy gyorsabban kezd verni a szívem.
Arra emlékeztetem magam, hogy miért csinálom.
Hogy ne a stressz uralja az életemet, rombolja az egészségemet.
- Sziasztok! Klassz volt. - Sok szerencsét!
Vidám harminc év volt.
Nem lesz baj. Szeretlek!
Én is beszélek majd hozzád fentről
időnként.
De menni fog.
Találkozunk odaát!
PULZUS 73
Milyen szeles itt.
PULZUS 79
Remeg a lábam.
- Izgulsz? - Nagyon.
Lépj oda! Eléred ezt, ugye?
A lábaim borzasztóan nehezek.
Jól nézel ki ott fent.
Ne felejts el lélegezni!
Mire gondolsz?
Semmire. Élvezem a kilátást, és próbálom kellemesen érezni magam
egy kellemetlen helyzetben.
Chris mutatói már így is a normál érték felett vannak.
Remélem, hogy a pulzusát száz alatt tudja tartani.
De most 118, és gyorsan emelkedik.
Tisztában vagyok vele, hogy az agyam azt mondja, „Mit csinálunk?”
Azt…
Azt hiszem, kevesebbet kell gondolkodni.
Az jár a fejemben, mennyi minden sülhet el rosszul.
És most…
Eddig nem engedtem, hogy ezen rágódjak.
De az agyam most is azt kiáltja, „Mit keresünk itt fent?”
Ott állok fent, lenézek.
Mélységesen mély. A szél fúj.
A barátaim is itt vannak.
Csinálom a dobozlégzést.
Egy lépés, csak egy lépés.
Egy lépés, egy láb, egy pillanat, egy lélegzetvétel.
Veszek még egy nagy levegőt.
És elindulok.
Nem tudok normálisan menni.
Nagyon jól lélegzel.
Sokkal jobban megy, mint tegnap.
Minden erő kiment a lábamból.
- Iszonyúan bizonytalan vagyok. - Nézz a lábad elé!
Úristen!
Azt mondogatom, semmi gond, menni fog. Erre készültünk.
Lélegezz! Maradj nyugodt!
PULZUS 128
Felerősödött a szél. És kezdem azt érezni, hogy…
Azta!
A pulzusszáma egy kicsit csökken.
Szép munka!
Megcsináltam. Gyönyörű. Nézd, hol vagyok, nézd a kilátást!
Élvezd! Erre készítettek fel.
És akkor bevillan, hogy vissza is kell mennem!
Le akarok nézni, de nem akarok lenézni.
Csak legyen már vége!
Ezt miért csináltam?
Lenézek, és… minden elkezd…
Rám tör a tériszony és egy hatalmas löket adrenalin.
Átfut a fejemen, ez nem fog menni.
Érzem, ahogy felgyorsul a szívverésem.
Jól vagy?
A szívemet próbálom lecsillapítani.
- Mik a számok? - A pulzusa 145.
A nyugalmi érték duplája.
Lenézni elég durva.
Chris, ugorj át a helikopterre!
A légzéstechnikára akarok koncentrálni,
és azokra a stratégiákra, amiket tanított, hogy csillapodjon a szívem,
ezért megállok egy pillanatra, és körülnézek.
Fókuszált állapotba kerülök, jelen vagyok a pillanatban.
Figyelem és jelenlét.
Kizárom a negatív gondolatokat.
Azt mondogatom magamban, hogy olyan nincs, hogy nem csinálom meg.
- És megteszem az első lépést. - Jön már.
- Mennyi a pulzusom? Csökkent? - Igen, most 103.
Felment egészen 145-ig…
- Aha. - Megcsinálja.
Minden lépéssel nő az önbizalmam.
Érzem, hogy a módszerek működnek, ezért ideje élvezni egy kicsit a dolgot.
Én irányítok.
A pulzusod tovább csökken, 90, 88, 87!
Csak megy lefelé. Ilyen jól használod az eszközöket!
- Egy kis karate! - Felvág.
Magabiztos.
Itt a karate kölyök!
- Hihetetlenül intenzív. - Szép volt, Chris!
- Büszke vagyok rád, öreg. - Nagyon szép volt.
Nehezebb volt, mint a VR?
- Eszement módon. - Igen?
Zúzós.
Ott van előtted, ott áll az ajtóban.
A félelem.
Mennyire volt erős a stressz?
Ha odaállítottál volna, minden előzetes felkészítés nélkül…
Szerintem biztos azt mondom,
hogy ki van zárva.
Ez az élmény nem csupán az ilyen extrém stresszes pillanatokról szól,
hanem a hosszú életről is.
Részben ezért akartad megcsinálni.
Minden lépés, amire koncentrálsz, minden pillanat, amikor lélegzel,
segít, hogy tovább élj,
mert nem krónikus stresszreakciót vált ki belőled.
Segít, hogy vissza tudj térni
a normál értékekhez természetes módon
így csökkentve a szív- és érrendszeri betegségek,
valamint annak kockázatát, hogy nem épülsz fel egy betegségből.
Nem csupán a pillanatról szól, hanem a hosszú távról.
Ha legközelebb a gyerekek hisztiznek egy étteremben,
és mások filmezik,
megpróbálok higgadtan mosolyogni.
Igaziból. Nem csak színjáték.
Az a tanulság számomra ebből a kalandból,
hogy a történet, ahogy előadod magadnak, válik valósággá.
Ha a séta előtt azt mondom magamnak,
hogy nem vagyok rá képes, mi van, ha lezuhanok,
akkor nem sikerült volna, nem tudtam volna megcsinálni.
Az elme erősebb a testnél.
Nem kell engedned, hogy a félelem irányítson.
Teszünk egy hámot Zocra?
Egy kicsit.
Kapcsold ki a kamerát!
Ennyi!
HOGY KORDÁBAN TARTSA A STRESSZ-SZINTJÉT, CHRIS
HETI HÁROMSZOR TUDATOS MEDITÁCIÓT VÉGEZ.
HA FESZÜLT, DOBOZLÉGZÉST ALKALMAZ
ÉS NYOMÁS ALATT A POZITÍV GONDOLATOKRA KONCENTRÁL.
Ez az!
MINDENKI SZERVEZETE MÁS. KÉRJEN ORVOSI
ÚTMUTATÁST KOMOLYABB ÉLETMÓDVÁLTÁS ELŐTT!
A feliratot fordította: Zilahi László