Får jeg komme inn?
Inés? Inesita?
Hvor er du?
Inés.
-Hva gjør du her, Inés? -Pappa, hjelp meg, vær så snill.
Hjelp meg, pappa. Hjelp meg.
"Internatet Las Cumbres."
Bare si hvem som lå bak festen.
Da får dere ta en varm dusj.
Hva er poenget med å beskytte den som ligger bak?
Si at det var deg, Amaia.
Manu trenger hjelp. Jeg dropper isoleringen.
Vi må få slutt på dette nå.
Har du noe å si, Paul?
Det var Amaia. Hun lå bak festen og alle vet det.
Hvorfor er jeg ikke overrasket?
-Nei, det var Eric. -Nei, det var Enrique.
-Nei, det var Raquel. -Nei, det var Alex.
-Slutt, det var Sara. -Det holder!
Vil dere ha to timer til?
Da får dere to timer til.
Jeg sa sannheten. De er løgnere, de lyver.
"Jævla tyster."
Tysterfaen.
"Ekling..."
-Er du her allerede, Celia? -Livet går videre, ikke sant?
Du skal vite at på tross av alt som har skjedd, er jeg...
Jeg beklager det med datteren din.
Takk.
-Følg med meg. -Hvorfor? Hva er det?
-Du er arrestert for mordet på Alba Gil. -Er dere gale?
-Du har rett til å tie... -Du vet at det er en misforståelse.
-Jeg er ikke langsint. -Må du råtne...
Vær så snill, Celia. Celia! Jeg har ikke gjort noe!
-Kom igjen! -Celia!
Det er over. Det er over.
REKTOR
"Kom inn."
Denne jobben er veldig tøff, vet du det? Kjempetøff.
Tror du jeg nyter makten min?
Jeg nyter den ikke.
Det er ikke hyggelig å føle på elevenes hat.
I blant er jeg lokket av å gi etter.
Å gi etter for å få litt takknemlighet, en liten gest.
For en lettelse det hadde vært.
Problemet er at elevene våre er løgnere.
Man kan aldri stole på dem.
De hadde ikke vært her om de var gode mennesker.
Det er derfor det er viktig at vi er så strenge.
Uten unntak, uansett hva som skjer.
Fordi strengheten vår er det eneste virkelige de har i livet.
Vår strenghet er deres livline.
Vi er dem som kan vise dem hva som er rett og hva som er feil.
Jeg skjønner deg, Mara. Du har helt rett.
Gi meg en sjanse til, så lover jeg å bli din beste allierte.
Det er synd at det tok deg så lang tid å innse det, Elvira.
De respekterer deg ikke lenger.
Du har visket deg selv ut av dette prosjektet,
så ikke fortsett.
Var det noe mer?
Du bør nok ikke la meg gå på denne måten.
Det skjer ting på denne skolen som, om det nådde feil personer...
Jeg vet ikke. Det er nok folk som ikke ville forstå det.
Jeg fortjener straffen min. Takk for irettesettelsen
som retter oss og viser oss veien,
Bakeren er visstnok et svin. Han runka foran jentene.
Dere, slutt å hviske.
En dag så Alba det og fortalte det. Kona hans fant ut av det
og kastet ham ut, derfor hatet han Alba og rev ut øynene.
Nei, ikke sjans.
Han runker og kanskje knuller geiter, men han drepte ikke Alba.
Forbrytelsen er jo med i bildet fra 1500-tallet.
Det er veldig farlige mennesker i skogen. Vi tror at de tok Manuel.
Vi tror det er en gammel losje. Losjen Ravnebo.
-Hva mener du med losje? -Var det ikke drager dere så?
Du var skikkelig full i går.
På bildet finnes det jenter med bortslitte øyne som Alba.
Folk med ravnemasker som kidnapper og spretter opp magene deres...
-...for så å begrave dem. -Manu ber om hjelp.
Det er sant.
Hvordan ber han om hjelp? Med postkortet til foreldrene?
Hva tok dere? LSD?
Vi må hente opp bildet fra katakombene, så alle kan se den.
-"Tyster." -"Ekling."
-"Jævla tyster." -Hallo der! Samle dere!
Nå? Vil dere hjelpe til?
"Den neurologiske gjenoppbygningen er som er dør, en sprekk,
der tapte minner kan komme seg gjennom."
Inés, vi bruker dette på elever som har vært avhengig av stoff.
-Vi har noen sånne i skolen. Okay? -Er du sikker, kjære?
Jeg vil bli frisk.
Se her, med denne aktiverer vi høyre hjernehalvdel.
Det er der den kognitive reserven og minnet ligger.
Det er ikke behagelig. Er du klar?
Jeg forteller siden.
Det er på tide å skjerpe seg, Adèle. Helst før terminen er over.
Kjempebra. - Høyeste karakter som vanlig. Flott, Rita.
TYSTER
"Som det stinker."
"Så ekkelt! Det er dritt."
Adèle? Går det bra?
Er du sikker?
Kjempebra.
"Merker du noe? Føles det bra?"
Alt jeg føler om dagen er rart.
Ja, men hvordan går det nå, Inés?
Svimmel. Jeg har vondt i hodet.
-Kanskje et sjokk til? -Nei, det blir ikke flere. Det holder.
De er sterke, Inés.
De virker fort.
Det er viktig at du lar tankene dine flyte fritt
og viktigst av alt, kom til meg om du merker noen forandring. Okay?
-Det er nå eller aldri. -Kommer dere eller ikke?
-Og Julio? -Jeg vet ikke. Han stoppet.
-Det stinker vin. Jeg brekker meg. -Det kalles en baksmell.
Skal vi virkelig risikere alt for disse to? Tror du på dette?
-Må dere gjøre det der nå? -For en gledesdreper du er.
Jøsses... Vinen.
Åh... Får jeg smake?
Hvor er dere?
Hvor er dere, gutter?
-Helvete! Au! Du skremte meg, idiot! -Unnskyld.
-Kommer dere, eller? -Kom.
-Vi driter i dem. -Kom da.
-Okay. -Kom da.
Her er det. Her er døren.
-Hva i helvete? -Hva har skjedd her?
-Det er ikke noe her. -Ingenting.
Det sto et superstort maleri der, møbler, speil og masse dritt.
-Sikkert, men jeg ser ingenting. -De visste at vi ville komme tilbake.
Hvilke?
Hva er det?
Kom, Amaia.
Faen, faen, faen! Det er øyne!
-Løp! -Skynd dere!
Det har vært mange vanskelige dager.
Veldig smertefulle.
Men jeg føler deres støtte og varme.
Og nå, som rettferdighet skal utøves.
Det må har vært Albas øyne, eller?
-Ja. -Faen...
-De la dem der for å true oss. -Ja, men hvem?
Takk, prior. Og takk til skoleledelsen.
Og takk til alle dere, ungdommene.
Jeg håper at kjærligheten deres når fram til min datter Alba.
Vent på meg i himmelen, kjære.
-Nå? Hvordan var det? Hvordan føltes det? -Kjempebra.
-Du var så flink. -Takk.
-Når har vi time? -På onsdag tror jeg.
Onsdag... Okay. Vi må fortelle alle hvor bra det gikk.
Vi får se om vi klarer å samle et orkester.
-Okay. Med alle, ja. -Tror du at de blir med?
"Vi har nå fått klarhet i det fæle som skjedde med Alba
og da håper jeg at vi alle gjør vårt beste"
og får kontroll på internatet. Det var alt. Takk.
-Vil du fortelle hvordan du lykkes? -Mara ga meg en sjanse til.
Så enkelt?
-Jeg er glad for at du blir. -Takk.
Er du kjempeglad?
-Jo, du er en veldig flink lærer, så... -Hvordan vet du det?
Du har aldri sett meg undervise.
Vil du torturere meg lenge?
Unnskyld. Jeg er også glad for at jeg får bli.
Jeg er heldig som får hjelp av en så viktig person som prioren.
Jeg liker å undervise. Jeg liker noen av mine kollegaer.
Fortalte jeg at jeg hadde en skotsk kjæreste? Det er noe med menn i skjørt.
Jo... Når det gjelder det...
Det som skjedde i går kveld var et feilsteg, Elvira. Jeg kan ikke.
-Jeg er lei for om jeg har forvirret deg. -Ta det med ro.
Alle velger livet sitt.
Du ber, studerer, bekjenner og sånt.
Jeg gjør mye dumt og tråkker ettertrykkelig i salaten.
-Vi glemmer det. -Jeg er glad for at du forstår.
Så klart forstår jeg, Elías. Det var dumt.
Vi trenger ikke å rote det til sånn.
Hvorfor har de drept Alba og tatt Manu?
Vi tror at det er en slags satanistisk losje.
-Satanister i et kloster? Kutt ut. -Nå vet vi hva vi skal gjøre, eller?
-Vi holder munn og tar det rolig. -Hva sier du? Vi må finne Manu.
Skal dere la oss i stikken?
Hør her, jeg kan holde ut denne jævla skolen,
straffene og lærerjævlene fordi jeg er i hvert fall langt hjemmefra.
Men i verste fall foretrekker jeg mammas fornærmelser. Jeg er immun.
Hun kan si at jeg er tjukk og ekkel, og at jeg ødela livet hennes.
Det klarer jeg, men dette... Det går ikke.
Moren din hadde kanskje rett. Har du aldri tenkt det?
-God morgen. -God morgen.
León. Hva gjør du her?
Rommet mitt. Det er litt kjedelig, så jeg tenkte å ta med en plante.
-Om det er okay? -Likte du den iberiske fetknoppen?
Det er en superplante. Den leger og regenererer.
-Har du hørt om trementinaires? -En annen plante?
Nei, kvinner som bodde i denne trakten. De var veldig vise.
I generasjon etter generasjon plukket de planter til naturmedisinene sine.
Denne tilhørte favorittene.
"Planter for å lege sår, for å lege sjelen. Til og med for å fly."
Las Cumbres...
Nå? Skal du stikke også?
Blir du aldri redd, eller?
Jo, i blant drømmer jeg mareritt om deg.
-Er du sikker på at det er mareritt? -Tuller du meg meg?
Nei, det ville jeg aldri gjøre.
Jeg har funnet noe.
Unnskyld.
Her har du to, den tredje er opptatt, så du får komme tilbake.
Denne pianisten spilte inn mange av sangene fra trakten. Les.
"Oppe på fjelltoppene kraer og kraer ravnen"
"svart ond fugl som tjener djevelen."
-Hva er det med det? -Alba sang den. Se på fortsettelsen.
"Djevelen de påkaller, som ravner gjør, da de tok deg til boet i Las Cumbres."
Det står meg store bokstaver.
-Det sikter til internatet. -Det var et sykehjem på den tiden.
Og ifølge sangen er boet oppe i Las Cumbres.
Om vi hadde beskyttet oss så hadde datteren min Alba levd.
Ingen død fugl hadde stoppet bakeren.
Du er så naiv, barnet mitt. Om disse steinene kunne snakke...
Slutt å snakke om ravner, hekser og djevler...
-La oss dra hjem. -Jeg vil bare beskytte dem.
Ja, mamma.
Stakkars små, om de visste faren de har foran seg.
-Jeg vil beskytte dem. -Ja, mamma. Jeg vet.
-Kom igjen, Paz. Er du gal? -Paz! Hopp.
Nei, jeg vil ikke.
Hva er det med deg? Hopp.
Nei, jeg vil ikke.
Er rumpa så tung, Paz? Jeg sa at du skal hoppe.
TÅRNET
Jeg er lei av alle hopp. Hopp, hopp, hopp.
Hele jævla dagen. Jeg er ikke en kenguru.
Tuller du med meg, Paz? Hopp, kenguru.
Hva er galt med deg?
Hallo?
Hva er galt med deg?
Hører du meg?
DEN SKYLDIGES FØRSTE STRAFF ER SAMVITTIGHETENS BESTRAFFELSE
-"Tyster!" -"Forsvinn herfra!"
"Forsvinn!"
Tyster!
"Tystersvin!"
-Dekk meg. -Okay. Vær forsiktig.
-Paul, jeg må snakke med deg. -Jeg kan ikke nå, Adèle. Vi tar det siden.
-Hva gjør dere? -Ingenting.
-Jeg må snakke med deg nå, Paul. -Jeg finner deg etterpå. Stikk.
Okay. Slå.
Bra, legg den vekk.
Følger du etter meg?
Husker du det du sa til meg i begynnelsen av terminen?
Joda, jeg husker det. Jeg sa at jeg likte håret ditt, smilet ditt,
at du er kjempevakker.
Jo... Jeg kan ikke slutte å tenke på det i det siste.
Ikke?
Ja.
Okay, få se. Hvem skrev "Moby Dick" i 1851?
Herman Melville.
-Kom. Jeg vil snakke med deg. -Nei, jeg kan ikke nå.
-Jeg sa at du skulle komme. -Nei! Slipp meg!
-Jeg liker ikke disse i det hele tatt. -Og så? Jeg misliker dine venner også.
-Hvorfor lar du i ikke henne være? -Sa noen noe?
-Jeg snakket med søsteren min. -Jeg vil ikke snakke med deg.
Jeg tror at hun var ganske tydelig.
Du...
Det er ikke din feil at broren din er så kontrollerende.
Broren din er broren din, og du er du.
Han er en idiot og du...
-...er fantastisk. -Jeg tror jeg hater ham.
Han nekter for det, men han bryr seg mer om hva Amaia sier, tenker
og gjør. Det er alltid Amaia.
Jeg hater henne også. Hun er alltid med på alt det dårlige.
Hun har vendt alle mot meg og hun stjal broren min.
Hun vinner og jeg taper alltid. Det er alltid jeg som står igjen alene.
Du er ikke alene lenger.
Hva gjør du her?
León, jeg ville fortelle at jeg ikke kan levere arbeidet i tide.
-Beklager. -Hva har du tatt?
Du er dopet.
Det er hodepinetabletter. De er utrolige. Jeg vil ha en.
Det er nok best at du ikke tar flere.
-Gi meg dem. -Hvorfor kom du hit? Si sannheten.
Jeg kom for å...
Jeg husker ikke.
Hvo gjorde jeg med pillene?
-Jeg burde nok gå. -Vent.
Det er best at ingen ser deg sånn. Bli her til du føler deg bedre.
Ja.
Det var bra du ba meg om hjelp.
Men du kan ikke fortelle noen at du har vært her. Lov det.
Så klart. Det er nok best.
Kan jeg få et glass vann?
Jeg vet ikke hva jeg gjør her.
Okay.
Jeg skal sove ute.
-"Vi går dit i kveld." -"Okay."
LYSET SLUKKES OM FEM MINUTTER
"Når ses vi?"
"Ved sengetid."
"Vi ses i enden av hallen."
Gutter, til sengs! Total stillhet. God natt.
Torres!
-Hvor skal du? -Til skapet mitt og hente matteboken.
Du kan hente den i morgen. Gå og legg deg.
Faen, Amaia.
Manuel?
Hvem er der?
Hva er det, broder?
Jeg tror det er noen der. Informer de andre.
Jeg sjekker om det er tomt.