"Vi påminner eleverna om att morgongympan är obligatorisk."
Här fortgår livet även om en atombomb faller.
"Efter duschen ska dagpersonalen gå till köket för att ordna matvarorna."
-Vad brände du? -Inget. Låt mig gå ut.
-Stopp där. -Hur visste du det med Alba?
-Lämna mig ifred. Jag visste inget. -Du vet inget, men du ritar det.
Vi ska se om vi kan friska upp ditt minne.
Alba skulle anmäla Manus försvinnande. De har dödat henne!
Vad är det? Sitter den fast?
-Allt är så skumt. Förklara. -"Är det nån där inne?"
-Sätt på lite varmare vatten. -Jag släpper dig när du berättar.
-"Vad gör ni? Öppna!" -Det räcker.
"Den personliga hygienen är ett tecken på respekt mot sig själv och mot andra."
"Jag kissar på mig!"
Vad sysslar ni med? Du är i fel omklädningsrum.
Vad satsar du?
-Vad har hänt? -Jösses, vad har hänt?
Vad är det som pågår här. Kom igen! Gör vad ni ska!
-Vad har de gjort? Mår du bra? -Tack.
Döden känns alltid som nåt orättvist och obegripligt.
Än mer när den är våldsam.
När det handlar om en flicka.
Även om skolledningen har beslutat att fortsätta med undervisningen...
...så tänker vi alla på lilla Alba.
Så det är normalt att ni känner er ledsna, arga,
eller skrämda till och med.
Men ni ska veta att myndigheterna gör allt för att få klarhet.
"Internatet Las Cumbres"
Du kom väl bra överens med Alba?
Lite grann. Jag undervisade henne i franska.
Vet du om hon var osams med nån?
-Nej, alla tyckte om Alba. -Okej.
Berättade hon om det fanns nån eller nåt som hon var rädd för?
Tänk, Adèle, vi har tid. Okej?
Berättade hon verkligen inget?
-Varför gick hon ut i skogen igår kväll? -Jag vet inte.
Adèle, Alba ljög för att gå ut och jag tror att du visste vad hon skulle göra.
Alba gjorde saker som mamman inte kände till.
Vad menar du?
Hon smugglade saker till internatet.
Hon köpte dem i byn efter skolan när nån beställde det.
Vänta lite... Beställde eleverna i internatet saker?
Vadå för saker?
Tobak, kondomer... Ibland en mobil, jag vet inte.
Paul Uribe.
Inés Mendoza.
Ni måste ringa till min pappa.
Paz Espinosa.
Här.
Kom.
Det här är Amaia Torres.
Jag vill anmäla att en elev försvunnit och att ingen gör nåt.
-Ständigt samma visa. -Han heter Manuel Villar...
-...och han kan vara i fara. -Rektorn har redan anmält det.
Jag har pratat med familjen och Manuel har hört av sig. Han tycks må bra.
-Det är omöjligt. -Vad menar du?
Nu får det vara nog, Torres.
Ni fick väl fotot av vykortet som föräldrarna fått?
HAR DET BRA. JAG ÄR PÅ EN PLATS DÄR JAG
ÄNTLIGEN KAN VARA LYCKLIG. LETA INTE EFTER MIG. PUSS.
Nu vill jag inte höra dig prata om det här igen.
Manuel Villar har precis fyllt 18.
Han vill inte bli hittad så vi kan inte göra nåt mer.
De utreder mordet på en flicka
så snälla, ställ inte till med några scener.
Lucía Ballester.
Mår du bra?
Jag blev jätteglad när du ringde.
Jag ställde faktiskt in resan jag hade inbokad.
Jag ville tillbringa tid med dig.
Älskling, du måste försöka glömma det som hände.
Du ska se att polisen kommer att hitta den skyldiga.
Vad är det?
Jag visste att nåt hemskt skulle hända.
Det här är på grund av din olycka.
Din hjärna försöker minnas men blir frustrerad när den inte kan det.
Det du upplever är bara förvirrande bilder, inget mer.
Nu åker vi hem så att du får vila. Det är precis vad du behöver.
"Enda sättet att lura döden är att lyckas bli ihågkommen."
Mozart är odödlig tack vare sina verk,
men också tack vare den "Requiem" vi hör här,
som han visserligen aldrig avslutade. Vet ni varför?
Han skrev den på sin dödsbädd.
Han visste att den sanna och grymmaste döden är glömskan.
"Såg du när han tog honom? Han kom inte överens med föräldrarna."
HAN GJORDE VÄL DET DÄRFÖR, FÖR ATT BLI LÄMNAD IFRED.
Det var hans skrivstil, Paul. Jag känner igen den.
Han stack och lämnade oss här. Han är ute och vi är inne.
ETT ÅR TIDIGARE
Välkommen till internatet Las Cumbres, Manuel Villar.
Det blir kortvarigt.
Manuel.
Här är din uniform.
Ser jag ut som en som bär den skiten?
Vet nån var jag ska sitta? Jag är den nya.
-God morgon. -God morgon.
-Señor Villar, eller hur? -Lugn, du får dua mig om du vill.
På det här internatet duar vi inte varandra.
Eleverna måste ha uniform och de ställer sig upp när läraren kommer.
Lyssna...
Jag har knappt varit på det här jävla internatet i en timme
och ni jävlas med mig.
Och du kan suga min kuk.
Aj, sluta, det räcker.
Skitstövel! Svin!
Aj, aj! Sluta då, din skitstövel!
-Vad gör du? -Jag drar härifrån, ser du väl.
-Det är inte så enkelt. -Kanske inte för dig.
-"Aj, aj!" -"Vart ska du? Stå still."
-"Släpp mig, ditt svin!" -"Stanna sa jag."
-"Släpp mig, sa jag." -Fan, det är omöjligt att sova här.
"Släpp mig, för helvete!"
TYSTNADEN OCH EFTERTANKEN FÅR OSS ATT VÄXA SOM MÄNNISKOR.
"Jag förtjänar mitt straff och lovar att inte..."
Jävla svin!
Hallå där, idiot. Du står i vägen för ljuset.
Vad gör du där, bokmal? Är du inte rädd för att bli straffad?
Inte alls, de har fullt upp med dig.
Du tycker väl att du är så klipsk, dagarna i ända med dina romaner.
Om jag vore klipsk skulle jag inte vara här, med dig.
Lite korkad är jag allt. Det förra internatet var ett lyxhotell i jämförelse.
-Men jag såg till att bli utslängd. -Här blir du kvar.
De tröttnar aldrig på att jävlas.
Och du? Vad har du gjort för att hamna här?
-Jag öppnade en bur full med apor. -Vad säger du?
På en djurpark eller vad?
Min farbror experimenterade med dem.
Och nu är du den instängda apan.
Du, jag heter Manuel.
Och du? Saknar du namn, eller?
Paul.
Vad måste jag göra för att överleva i det här jävla fängelset?
Det man måste göra är att rymma härifrån, men med en bra plan.
-Inte som en idiot. -Jo.
Men under tiden har jag små knep för att stå ut med skiten.
Vem vill visa uppgiften?
Paul.
SEGLAR UNDERGIVEN DINA NYCKER BÖNAR, BER ATT DÖDEN MISSTYCKER
Perfekt. Du gör en aldrig besviken, Paul Uribe.
SUBBA
Manuel Villar. Tyckte du att det var roligt?
Låt oss se din uppgift, så kan vi alla skratta.
HORA
Du gör en inte heller besviken, men av motsatta skäl.
Spring inte ut.
Vi ska fly, din lillasyster, du och jag,
men först måste jag övertala henne att följa med oss.
Måste det vara just hon?
"Jag är med."
-Är hon tankeläsare eller vad? -Hon kan läsa läpparna.
Manu var grym men han är inte kvar.
Var inte så långsint och var glad för hans skull.
-Det här stället tog kål på honom. -Det gäller oss alla.
Jag tog väl fel och personen med masken ville bara hjälpa honom.
Man glömmer väl allt när man kommer härifrån.
-Du hade gjort likadant. -Inte alls.
-Jodå. -Jag hade inte stuckit utan honom.
Amaia. Amaia, Amaia, Amaia, kom. Skynda dig.
Skynda dig, kom. Titta.
-Åker de? -De åker.
-Förlåt. Jag ville inte skrämma dig. -Ingen fara.
Är det här vad vi konfiskerade?
Albas kommersiella sinne var otroligt.
Stackaren, vad hemskt.
Tror du det här hade nåt att göra med hennes mord?
Jag vet inte, tveksamt.
Stackaren lämnades där för att vi skulle se henne.
Det var ett rituellt brott. Bortslitna ögon, ögonbindeln...
-Det är som en iscensättning. -Precis. En varning.
En varning till vem? Varför?
-God kväll. -God kväll.
God kväll.
Om det är okej så åker jag till mötet i byn.
-Jag vill höra vad polisen har att säga. -Du får berätta sen.
Tack.
Må hon vila i frid.
Jag lovade att jag skulle titta till Celia.
Hon är förkrossad.
Vill du att jag följer med?
-Vad gör ni, snuskisar? Sluta runka! -Upp och hoppa, grabbar!
-Kom igen! -Drömmer jag...
-...eller är salen full med brudar? -Det finns ingen lärare i skolan!
Det är omöjligt. Vad menar du?
Ansias, tog de din Concerta som du snor från sjuksyster?
-Härligt... -Snygging!
Vad gör de? Ska de festa nu?
Jag tycker det känns fel. En tjej har precis dött.
Just därför, man blinkar till och nästa dag är man död.
Och vi? Vi håller på att ruttna bort här, för helvete.
Jag tycker vi ska ta vara på chansen. För Albas skull.
Kom igen, gänget! Jag vet var vi kan...
Det är lärarfritt idag!
Jag blev aldrig bjuden på pyjamasfesterna, de jävlarna.
Fan ta dem.
Läget, kyparen?
Jag får kalla kårar här. Det är som om de döda tittar på oss.
Vad säger du, galning?
-Kan du inte sova? -Jag hörde steg.
Som om det vore nån mer i huset.
Som när du var liten.
Du fick panik när det var oväder.
Du sprang ut från ditt sovrum och gick in i vårt
och la dig mellan oss.
Och ni berättade sagor tills jag somnade.
Jag skulle vilja titta på bilder från innan olyckan.
Då kanske jag kan minnas mamma.
Jag vet inte om jag är redo att se dem än.
-Men jag behöver minnas... -Jag är ledsen.
Jag vill inte återvända till internatet.
-Varför kan jag inte vara här? -Då skulle du vara ensam hela dagen.
-Du vet att jag är ständigt på resa. -Det stör mig inte att vara ensam.
Jag föredrar det.
Alla läkare är överens. Du måste vara bland ungdomar i din egen ålder.
Det är för ditt bästa.
-Okej. Jag åker imorgon bitti. -Inés...
Inesita.
Allt jag gör, gör jag för ditt eget bästa. Jag gör det för att jag älskar dig.
Gör du?
Jag vet inte om jag älskar dig.
Jag vet inte om jag bryr mig om mammas död för jag minns inte.
God natt, pappa.
Jag har aldrig gjort det på allmän plats.
Jag har aldrig sniffat lim.
Stopp där...
Jag har aldrig strulat med nån i mina föräldrars säng.
Okej, låt se. Jag har aldrig smekt mig medan mina föräldrar...
-Jag har aldrig strulat... -Vilken bra låt!
Jag har aldrig strulat med en kille.
Jag har aldrig strulat med två killar samtidigt.
Hallå?
Amaia.
Vad gör du här?
Du är lite trist, eller hur?
Det enda som saknas är din bok.
Vet du vad jag firar?
-Manus födelsedag? -Vi skulle vara på stranden idag.
-Minns du det? -Det är klart att jag gör.
Jag hoppas att maneterna bränner honom.
Ojdå.
"Inés!"
-Gå upp och följ med mig. -Vad är det?
Jag hörde ett ljud. Det är säkert inget, men kom för säkerhets skull.
-Oroa dig inte. -Vad är det, pappa?
Det är ingen fara. Lugn. Gå in där.
Vad är det?
Inget, jag tyckte att jag såg nåt, men det var bara stormen.
-Är du säker? -Ingen fara, älskling. Det är över.
Moder Jord tycks vara förbannad.
De har mördat en flicka, så det känns berättigat.
Inte för att jag känner många munkar men jag tycker att du är speciell.
-Varför det? -Du röker, dricker...
-...och har jeans under ordensdräkten. -Vad ska jag annars ha?
Nej, jag vet vad det är. Det du sa till ungdomarna i morse.
Inte ett ord om himlen, eller om Gud.
Och så har du rökt fyra cigaretter.
Du vill inte gå hem till Celia.
Kom.
Hemskt att de gått till spillo.
Jag ville ge dem till Celia som en liten tröst.
Elvira...
Sanningen är att jag inte vill gå dit.
Jag har ingen tröst att ge till den stackas kvinnan och jag vill inte ljuga.
Hej.
Hallå?
Varför springer folk runt i korridorerna?
-Ta en klunk. -Jag vill inte ha.
Kom igen, Paul, ta en klunk.
Jag ska dansa.
Vill du dansa med mig?
Kom, dansa med mig.
-Vad gör du här, Adèle? -Det var ingen där när jag vaknade.
Lärarna har vaknat och är på väg hit. Kom igen.
-"Vad står på här nere?" -Lärarna! Spring!
Jag bryr mig inte, de får sätta mig i isolering.
Kom, här får de inte tag på oss. Adèle.
Gå in, gå in. Spring, spring!
Jösses, Mara blir inte nådig. Jag får sparken.
Jag är en mjukis. De har verkligen lurat mig.
Ledsen, Elvira. Det är mitt fel.
Skojar ni?
Snälla.
Förlåt. Det är inte vad det ser ut som.
-Förlåt... -Vi lekte: "Jag har aldrig..." och...
Ut härifrån! Nu! Var och en i sin egen säng!
-Gör det ont? -Lite grann.
Vad är det där med "Jag har aldrig..."?
Det är en lek.
Till exempel, jag har aldrig kysst en dominikanmunk.
Och en franciskanmunk?
Jag har aldrig kysst en kvinna.
Lägg av.
-De kommer att straffa oss. -"Var är de?"
-Tyst, Adèle. -"De syns inte till här!"
-Fan... Okej, hitåt. -"Var är ni? Kom ut nu."
-"Snorungar. Vänta bara." -"Ut därifrån."
-"Vart tror du att du ska?" -Jag kommer att spy.
-Tänk inte ens tanken. -"Det är nån där. Jag ser ljus."
"Kom ut, allihop. Genast!"
Det är som mardrömmen av nån som bodde här på 1500-talet.
-Det var så de tog Manuel. -Om vi går nu, kan vi komma undan.
-Vänta. -Vi går, snälla.
Nu är jag glad att Manuel lyckades fly...
...att han har det bra och har hittat en plats där han är lycklig.
-Det var vad han skrev. -Kan vi gå nu, snälla?
Vänta, tyst, Adèle. - Minns du de exakta orden?
Jag har dem här. Etsade.
Nå?
Det stod. "Har det bra. Jag har hittat en plats där jag till slut kan vara lycklig."
-Så töntigt och löjligt. -Nåt mer?
Ja. "Leta inte efter mig" och "Puss".
Kan det ha stått "Äntligen har jag hittat?"
Inte vet jag. Jo, kanske det.
Har det bra. Jag är på en plats där jag
Äntligen kan vara lycklig. Leta inte efter mig. Puss.
HJÄLP
Fan.
Jag visste att Manu inte bara stuckit så där.
"Jag har hittat dem. De är här."