SERIÁL NETFLIX
Po mnoha hodinách seznamování s potenciálními partnerkami
jsem konečně našel svou budoucí ženu.
Nejšílenější je, že jsme se poznali v těchhle buňkách.
Nejde mi to do hlavy.
Nicka bezmezně miluju.
Je to můj snoubenec a zároveň nejlepší kamarád.
A teď ho poprvé v životě uvidím.
Bože můj!
Ahoj!
- Jsi překrásná. - Ty taky.
- Slyším, jak ti buší srdce. - Tvoje taky jede.
Jako o závod.
- Byla to věčnost. - To teda.
- Moc ti to sluší. - Jo?
- Já se tak bála. - Čeho?
Co na mě řekneš. Jestli se ti budu líbit.
To víš, že se mi líbíš.
- Můj snoubenec. - Neskutečný.
- Miluju tě. - Já tebe.
- Řekni mi to do očí. - Miluju tě.
Miluju tě.
Konečně jsem si k jeho hlasu dosadila i obličej. Byla to síla.
Má krásné modré oči, stejně jako já. Budeme mít děti jak z katalogu.
Na tuhle chvíli nikdy nezapomenu.
Byla jsem tak nervózní, že jsem si dvakrát bělila zuby.
- Vážně? - Jo.
Trapas.
Hezký ponožky.
- To je můj pes. - Já si to myslela. Hezkej.
Budeš jeho panička.
Konečně mu přivedu novou mámu.
- Bude mít radost. - To teda.
Nechápu, že jsem se do ní zamiloval, aniž bych ji viděl.
A když jsem ji konečně spatřil, ještě se to umocnilo.
- Jsme snoubenci. - Já vím.
Teď mě budeš mít pořád u sebe.
Tahle zkušenost mi změnila život.
Už se těším na svatbu.
Tomu vztahu z celého srdce věřím. Klidně bych si ho vzala hned zítra.
Nenechám si to ničím pokazit.
Už se těším na všechno, co jsme si spolu naplánovali.
Nejradši bych už byla na té romantické dovolené.
Myslím, že se tam jen prohloubí, co tady začalo.
V Mexiku se od něj ani nehnu. Nic lepšího jsem si nemohla přát.
- Miluju tě. - Já tebe taky.
Chci s ním strávit zbytek života.
DÁMSKÝ PŘÍBYTEK
- Na zdraví. - Totální úlet, ale neztrácím naději.
Nepřemýšlíš, že by sis nechal narůst vousy?
Když mně moc nerostou.
Už takhle jsi fešák. S vousama bys měl vyhráno.
Lidi, co na to budou koukat, si musí ťukat na čelo, ale funguje to.
- Jo. - Nechápu to.
Každé další povídání s tebou mě v tom jen utvrzuje.
Přijde mi, že tě znám už roky.
Jo. Mazec, viď?
Vadilo by ti, kdybych se k tobě nastěhovala
a chtěla něco změnit, abych se tam cítila líp?
U nás doma? Pokud se neutrhneš ze řetězu…
Všude růžová? Neboj.
- Sex jsme už řešili? - Neřešili.
- Jsi vášnivá? - Dokážu být.
Nepotřebuju se furt líbat. Na to moc nejsem, ale…
Cože? Nerada se líbáš?
Sliny mi přijdou nechutný.
Jsem divná?
Když si představím, kolik v nich je trávicích enzymů…
V životě by mě nenapadlo…
Obdivuju tvou odvahu se líbat.
- Panebože. - Prostě se mi z toho trochu zvedá kufr.
Neumím si představit intimní vztah bez líbání.
To já taky ne. Ale nepotřebuju se líbat pět minut v kuse.
Přestaň se mi smát! Nech toho!
- Prostě to tak mám. - „Už mě líbáš nějak dlouho.
Mrknu se na hodinky. Čtyři minuty 37 sekund. Konči.“
„Třicet sekund a dost, kámo.“
Tady se to furt mění.
Včera jsem se skvěle bavil s Mallory.
Ale dneska jsem si to pro změnu užil s Iyannou.
Momentálně vede Iyanna.
Včera vedla Mallory.
Je to těžký.
Buňky jsou otevřený.
Bože můj!
Hned jsi mě nabudil, fakt že jo.
Čau, Mal Mal.
Ty srandisto. Čau, Jarríku.
Musím se ti přiznat. Včera se mi o tobě normálně zdálo.
- Nekecej. O co šlo? - Fakt.
- Byli jsme spolu… - Nějaká prasečinka?
Ne. Na co hned nemyslíš…
- Promiň, pokračuj. - Možná jsi to trefila.
Brali ti míry na nějaký kalhotový kostým.
Měřili si tě v krejčovství.
- A já se jen díval. - Hezký sen.
Vzbudil jsem se a nechápal, že se mi zdálo o někom, koho jsem nikdy neviděl.
To jsou nějaký divný čáry!
Ne, vážně. Jak je to do hajzlu možný?
Nikdy jsem tě neviděl, a přesto k tobě začínám něco cítit.
Ty jo!
Mám otázku.
Radši bys zlatý, nebo stříbrný prstýnek?
Já jsem dost na zlato.
Kdybych se vdávala, dost možná bych chtěla tradiční
zlatou výzdobu i prstýnky.
- Mně se to prostě líbí. - Tak fajn. Když budeš chtít, máš to mít.
Přemýšlela jsi už, jaké by to bylo, kdybychom se vzali?
No jasně.
Hustý!
Jelikož mě dokáže rozrajcovat,
i když se s tebou jen bavím, nemám nejmenší obavy.
Promiň, jsem trapka.
Nech toho.
Co když budu vypadat jinak, než jak si mě představuješ?
Určitě se mi budeš líbit. O tom nepochybuju.
Bože můj.
Myslím to vážně.
Tak přeju hezký sny.
- Kéž by se ti zdálo o mně. - Jo.
Ahoj.
Jak se máš?
Co sis to přinesla? Nějaký koktejl?
Jo, je v něm trocha tequily a pomerančový džus.
- Pojďme si zahrát hru. - Jakou? Těším se.
- Nikdy v životě jsem… - Tu mám rád.
- Fakt? - Jo.
Tak jdeme na to.
Nikdy v životě jsem nespal s člověkem stejného pohlaví.
- Nespal. - Dobře.
Já jo, takže se napiju.
Ty bláho, to jsem nečekal.
- Jo. - Ale dobře. Mládeži nepřístupné.
Ne!
Nikdy v životě jsem neměla sex na veřejnosti.
- To není pravda. Já ho měla. - Vážně?
Co ty?
- Ne. Mám radši… - Vážně?
Nechávám si to na doma. Za zavřenými dveřmi.
Dobře.
- Nikdy jsem se nedívala na porno. - Takže piješ, co?
Ve dvou je to ještě větší sranda.
Páni, můžete zapnout klimošku?
Nedělej.
Nikdy v životě jsem se nenechala tetovat.
Napiju se, protože jednu kérku mám.
Kdepak?
Pod prsem.
A co tam máš?
Strom.
Jakoby strom života, rodokmen.
Aha, to je hezký.
Co ty?
Musím se napít. Jo.
Co sis nechal vytetovat?
Rodina je pro mě taky důležitá.
Nechali jsme si se sourozenci udělat stejné tetování.
Jsou to takové čtyři tečky, každá za jednoho z nás.
To je roztomilý.
Jiné tetování nemám.
Je mi s tebou dobře.
Mně taky. Bavím se.
Jo, moc si to užívám.
NATALIE, 29 KONZULTANTKA
SHAINA, 31 KADEŘNICE
Bože můj.
Do prdele.
SHAYNE, 31 REALITNÍ MAKLÉŘ
Haló?
Natalie?
Jsi v pohodě?
Po včerejším rozhovoru jsem vůbec nevěděla, co bude dál.
Jsi tady asi jediný, s kým si dokážu představit budoucnost.
Jestli ti můžu nějak dokázat, že jsi pro mě ta hlavní, jdu do toho.
Moc rád bych tě teď objal a utěšil.
Nemáš tam něco?
- Cože? - Nemáš tam ode mě něco?
Co jako? Tys mi poslal růži?
Možná je to laciné gesto, ale chtěl jsem ti dát najevo,
že jsi vážně úžasná.
Díky.
Včera jsi mě fakt nasral, ale co už.
Asi to skousnu.
Cítím k tobě něco, co jsem nikdy k nikomu necítila.
Chci, abys byla šťastná. Slibuju, že se polepším.
Chci se soustředit jen na nás dva.
Tak jo.
- Mám na tebe dotaz. - Ptej se.
Nechceš se mnou chodit?
Chci. To dá rozum.
Jsem štěstím bez sebe.
Já taky.
- Ty jdeš z rande se Shaynem? - Cože?
- Jak to šlo? - Chodíme spolu.
Máme tu šáňo?
Můžeme ho bouchnout?
Jsem citově na dně.
S Natalie tu mám nejsilnější pouto, ale k Shaině taky něco cítím.
U obou rozhodně přeskočila jiskra.
Teď musím zjistit, jak to vidí ony.
- Každému to něco dá. - Stopro.
- Kdo je tvá dvojka? - Nestarej.
- Cože? - Nestarej se!
Haló?
- Ano? - Čau.
- Jak se máš, zlato? - Dobře, zlato.
Ty jsi vlastně kotě.
- Jo, zlato jsi ty. - Já vím. Moje chyba.
- Máš něco pohodlného? - Mám.
- Co přesně? - Takové pánské…
- Něco po bývalém příteli? - Ne, to nikdy!
Ne, prostě šedé pánské tepláky s černým topíkem.
Jsi děsně sexy.
Přijdeš mi nějaká odtažitá.
Nerada bych zase rušila svatbu.
- Nechci být za krávu. - To nehrozí.
O tom tě snad nemusím ujišťovat. Mě spíš zajímá,
jestli to bereš vážně.
- To už jsem ti přece říkala. - Tak to dokaž.
- Víš, že tě mám ráda. - Jo.
Ale nehodlám hrát druhé housle.
To vím. Nejsem debil.
Shayne.
Co je?
Co jste dneska řešili?
Jak to myslíš?
S Natalie?
- No… - Prý spolu chodíte.
Je to pravda?
Tyhle otázky miluju.
- Tak co? - Ne, fakt je miluju.
S radostí se mi hned pochlubila.
Bože můj…
Odpověz mi.
Koho to zajímá?
- Mě. - A proč?
- Proto. - Proč tě to zajímá?
Ví, že se s tebou bavím.
Ale jestli spolu chodíte, dost to mění situaci.
Bože můj!
Proč to tak řešíš?
Shaino?
Shayne, prostě mi odpověz. Chodíte spolu? Ano, nebo ne?
- Ano, chodíme. - No vida. To mi bohatě stačí.
A je to.
Tak teda asi promiň…
Takže šmytec?
Jo, našel sis jinou holku.
- Tím se všechno mění. - Tak fajn.
Pořád se mi líbíš.
To doufám.
Do háje.
Shaina je naprosto úžasná.
Ale teď už ji možná nikdy v životě neuvidím.
Je to na prd.
DÁMSKÝ PŘÍBYTEK
Hodně štěstí!
PÁNSKÝ PŘÍBYTEK
Jak necvičím, žeru jak prase.
Nejsem žádnej nabušenec.
Moc tomu nedám.
- Vždyť je to fuk. - Jo.
Jim teda určitě.
DÁMSKÝ PŘÍBYTEK
Shake se s tím vůbec nepáře.
Jeho otázka na tělo mi byla vyloženě nepříjemná.
Pohoršila mě.
V podstatě řekl, že hledá drobnou holku, kterou unese na ramenou.
Řekla jsem mu, že to vyznělo zvláštně.
Ať si takové otázky radši nechá.
- Co je mu po tom? - To je ten veterinář?
Jo, to je on.
Chápeš to? Mohla bych být paní doktůrková.
Shake klade velký důraz na fyzickou krásu.
Jinak se ale na spoustě věcí shodneme.
Navíc máme podobnou minulost. To se jen tak nevidí. Táhne nás to k sobě.
- Jdeme. - To dáme.
Byl by to můj první Ind, ale přišla jsem sem najít spřízněnou duši.
- Jak se máš? - Dobře. Zníš vesele.
Já jsem veselá vždycky.
A to se mi na tobě líbí.
- Fakt? Díky. - Jo, věčně usměvavá ženská.
Přijde mi, že jsme si sedli.
- Jo. - Ale…
Říkala jsem ti, že jsem dost zhubla?
Ne.
Možná i nějakých 40 kilo.
Páni.
Vlastně ani nevím, proč jsem se tě musel zrovna já zeptat
na něco tak povrchního.
Proč to nikoho jiného nenapadne?
Právě.
Zpětně jsem se
za to vlastně trochu styděl.
Došlo mi, že se účastníme experimentu, kde bych to ani neměl řešit.
Nechápu, jak mě to vůbec napadlo.
Taková ironie.
- Jako malý jsem byl sám buclatý. - Vážně?
Jo.
Asi jsem se za své tělo svým způsobem styděl.
Odmala jsem byl při těle a hrozně mě to štvalo.
Asi si to kompenzuju tím, že chodím s holkama, co jsou fit.
Když se na to teď dívám objektivně
začínám si uvědomovat,
že asi prostě nejsem spokojený se svým vlastním tělem.
Vlastně to dává smysl.
Každého něco trápí.
Možná mě to trápí víc, než jsem si myslel.
Ani nevíš, jak jsem ráda, že ses mi s tím svěřil.
Líbí se mi, že jsi tak otevřený. Mám z toho radost.
Líbí se mi, že jsi tak sebevědomá a silná.
Vyřešila jsi tu situaci naprosto s přehledem.
To je od tebe moc milé.
Ale neměla jsem ten dojem. Musela jsem si to sama přebrat v hlavě.
Popřemýšlet o tom. Nejsem vždycky tak sebevědomá.
V minulosti jsem měla problémy s nízkým sebevědomím.
Připadala jsem si méněcenná. Chápeš mě?
Jo, chápu.
Vidím mezi námi dvěma obrovský potenciál.
Dokážu si s tebou představit budoucnost.
Jen jsem potřebovala poznat tvé citlivé já.
Taky si říkám, že by nám to mohlo klapat.
Jo.
Opravdu.
Jsem z toho naměkko.
Haló?
Vida, vida, vida.
- Co máš na sobě? - To tě zajímá?
Právě ses upřímně zasmál.
Na Shayneovi mi záleželo, ale Natalie si šla tvrdě za svým.
Zabrala si ho.
Pokud se do ní vážně zamiloval, nemá smysl to lámat přes koleno.
Kyle mi dává jasně najevo, že o mě stojí.
Líbí se mi, že chtěl od začátku mě.
Kterou holku by to nedostalo?
S tebou to jde samo.
Mám z tebe husinu.
- Fakt? - Jo.
- Jak to? - Já nevím. Prostě je mi s tebou dobře.
Však se snažím.
Líbí se mi, že s tebou vždycky plácnu něco, čím sám sebe zaskočím.
Neber to špatně. Mně se zjevně taky moc líbíš…
Teď se bojím, co přijde.
…ale chci si tě proklepnout.
Zjevně jsi vysoce inteligentní.
Díky. Ty taky.
Ale vejšku nemáš, viď?
Ne.
To se mi líbí. Já taky ne.
- Vážně? - Ne.
- Za mě je to ztráta peněz. - Souhlas. Nestálo mi to za to.
Líbí se mi, jak ti to pálí.
Jo, jsem dost přemýšlivý.
- Jsi bedna. - Díky.
Až mě to trochu děsí.
Jsi pobožný, nebo ateista? Chodil bys se mnou v neděli do kostela?
Máma je věřící. Vyrůstala jako katolička.
Pro mě je víra důležitá.
Jsem vlastně celý život vychovávána podle křesťanských hodnot.
Já osobně věřící nejsem.
Takže…
Snažím se zachovat klid.
- Takže jsi ateista? - Jo.
To nic. Pochopím, když s tím budeš mít problém.
- Vážně? - Jo.
Pojďme se bavit konkrétně.
- Představ si svatbu. - Dobře.
- Máme spolu děti. - Dobře.
Pobíhají sem a tam.
Usadíme se k večeři.
- Ty řekneš, že je čas na modlitbu. - Jo.
Načež si prdnu, krknu nebo budu dělat blbýho.
To ne! Vidíš? Proto to chci probrat.
Takže se ptáš, jestli skousnu, že povedeš naše děti k víře?
- Jo. - Skousnu.
- Ale jak? - Děti se jednou rozhodnou samy. Jako já.
Proč jsi teda ateista?
Prostě věřím ve vědu.
Bůh je věda.
Ale vědecky to moc nehraje.
Říká kdo?
Spousta lidí. Nemám rád vymývání mozků.
Tobě ho zjevně někdo vymyl.
Mohl bych říct to samé.
To těžko. Takže ty věříš, že jsme tu náhodou?
- Ne. - Tak vidíš.
Je to složitější…
- Takže věříš na velký třesk? - Jo, je to dokázané a dává to smysl.
- To teda nedává! - Takže ty nevěříš na evoluci?
- Ani trochu. - Nech toho!
- Vážně ne. - To je v prdeli.
- Ach jo, Kyle… - Někdo prostě napsal knížku.
- Někdo? - Jo, napsal Bibli.
Četls ji vůbec?
- Ne celou, ale… - A o tom to je.
To řekne každý ateista. Dokud ji nepřečteš, nevyjadřuj se.
- Mě nepřesvědčíš. - Ani se nesnažím.
Já vím, ale nečekej, že ti plně porozumím.
- Ty nebožátko. - To…
Shaina má dost vyhraněný pohled na víru.
Já taky, ale úplně opačný.
- Já tušil, že se to podělá. - Au!
Určitě bych se do ní dokázal zamilovat.
Ale jsme naprosté protiklady.
Nevěřím, že bychom jeden druhého dokázali změnit.
A to mě děsí.
Měl jsem hlavu v oblacích a je čas vrátit se na zem.
Jo.
Ten pobyt tady mě přivádí na myšlenku, jestli jsem své předešlé holky vůbec znal.
Co všechny ty vztahy? Byla to opravdová láska?
Za sebe musím upřímně říct,
že jsem po holkách jako Díp nikdy nepálil,
ale o ni vážně stojím.
Jsem štěstím bez sebe, že jsem Díp poznal.
Myslíš už na děti? Kolik bys jich chtěl?
Určitě víc než jedno.
Já tolik, kolik jich uživím.
Jo, tos řekla hezky.
Je to pro mě úplně nový pocit.
Nikdy jsem k nikomu necítil něco takhle hlubokého
tak silně a rychle.
Některé indické tradice mě štvou.
Třeba že se musím na svatbě dotýkat ženichových nohou.
- Nasrat! - V tom jsme zajedno.
Trvalo mi upustit od celé řady povrchních pohnutek
a nabrat sebevědomí.
Veterinu mám rád, ale není to snadné povolání.
Když děláš na sebe, budeš asi mnohem flexibilnější.
Pokud pár let vytrváš.
Mám ráda pocit finanční nezávislosti.
To jsme dva. Našim dětem to bude pálit. To vím už teď.
Dípti dokonale zapadá do mé životní skládačky.
Líp než všechny předešlé dílky.
DÍPTI, 30 IT ANALYTIČKA
- Ahoj. - Čau.
- Jak se vede?
- Dobře. Jak tobě? - Taky fajn.
Rád bych ti teď řekl něco od srdce.
Když se mi v životě něco náhodou přihodí a působí to až podezřele dobře,
říkám tomu osud.
A nikdy v životě jsem nepoznal nikoho, kdo by mi rozuměl tak jako ty.
Naše životní příběhy zní dost podobně a už teď se vzájemně proplétají.
Pěkně jsi se mnou zamávala.
Mohla bys prosím přistoupit ke stěně?
Kéž bys byl u mě.
Věř mi, to bych moc rád.
Jdu na koleno.
Dípti, učiníš mě nejšťastnějším mužem na světě a vezmeš si mě?
Ty bláho. Abhi…
Nikdy by mě nenapadlo, že někoho takového potkám.
Osud prostě asi chtěl, abychom na sebe narazili.
Říkám tisíckrát ano.
- Ano! - Ano!
- Paráda! - Ráda bych tě objala.
- Já vím. A nejen to. - Už se na tebe těším.
Páni, je to skvělej pocit.
- Jsme zasnoubení! - Přesně!
- No do prdele. - Neskutečný.
- Až do konce života. - Do konce života.
- Mám z toho husinu. - To není možný!
Zatím.
- Jsem zasnoubená! - Jo!
Blahopřeju, zlato!
Děkuju! Díky.
- Fakt? - To je…
Jestli se tu máme vzít, chci ti vyklopit úplně všechno.
Jo. Napadá tě nějaká věc,
přes kterou by prostě nejel vlak?
Co by skončilo rozvodem?
Určitě nevěra v jakékoliv formě.
Ať už fyzická nebo citová.
Napadají tě nějaká traumata, ze kterých se pořád vzpamatováváš?
V 17 letech mě znásilnili.
Srdce už se vyléčilo, ale tělo si to pořád tu a tam vybaví.
Někdy je to těžké.
Hodně pečlivě si vybírám, koho si připustím k tělu.
- Jo. - Známých mám spoustu. To není problém.
Jde spíš o lidi, se kterými trávím víc času.
Těch je jen hrstka, protože jsem vážně vybíravá.
Obdivuju tvou houževnatost.
Je to stará záležitost, ale nese s sebou jisté dozvuky.
Mívám takové obranné reflexy.
Obecně mám problém někomu důvěřovat.
O to víc mě překvapuje, že tobě důvěřuju.
Rozumím ti a chápu tě.
- To je síla. - Jo.
To teda je.
Teď ti řeknu něco, co vědí jen mí příbuzní a blízcí přátelé…
Asi před rokem…
jsem málem přišel o život.
Cože?
Dostal jsem se do sporu se svým dobrým kamarádem.
Už nějakou dobu to mezi námi dřelo.
Nějak se to vyhrotilo. A já si nevšiml, že má v ruce kudlu.
Pobodal mě.
Bože můj.
Jo. Skončil jsem v bezvědomí a víc nevím.
Druhý den jsem se vzbudil
s hadičkama v nose a nevěděl, jestli to vůbec přežiju.
Byl jsem vážně na dně.
Bože můj.
- Kristepane. - Jo.
Neměl jsem nikoho, kdo by mě podržel.
To mě moc mrzí. Muselo to být hrozné.
Ty jo…
Je mi to líto.
Stejně věřím, že všechno má svůj důvod.
Jo.
Jsem ráda, že jsem se ti svěřila.
A žes to bral tak v pohodě.
Asi se ani nepotřebuju dál vybavovat.
Vím, že chci tebe.
Já se tu kromě tebe sblížil i s Mallory.
Mám z toho hlavu v pejru.
Každý den mi to v ní šrotuje.
DÁMSKÝ PŘÍBYTEK
PÁNSKÝ PŘÍBYTEK
- Hodně štěstí. - Užijte si to, chlapi.
Potěšte mě!
Vedli jsme spolu tak vážný debaty, že jsem se nezeptal na základní věci.
- Na co třeba? - Čím se živíš?
Jsem PR manažerka v jedné neziskovce.
To jsem nevěděl. Zapomněl jsem se zeptat.
Asi jsme to nějak přeskočili. Co děláš ty?
- Já to dost střídám. - Dobře.
Na plný úvazek dělám zdravotního poradce, ale do toho podnikám.
Stříhám vlasy, takže holič.
S kámošema nakupujeme a prodáváme tenisky.
A do toho prodávám vodní dýmky.
To zní dobře. Takže budeš asi dříč.
Jo, mám spoustu podnikatelských nápadů.
Rád bych do toho zatáhl i svou nastávající.
- Můžeme koupit nemovitost. - Jo.
Chci zajistit děti, aby mohly jednou na vysokou.
Jo, to mi přijde taky důležité. Líbí se mi, že na to myslíš.
Nevím, jestli jsem to říkala, ale jeden dům už vlastním.
Jo, jsou v něm dva byty.
- Hezký. - Taková moje investice.
Co kdyby sis našla manžela?
Chci žít s někým, s kým to všechno budu sdílet.
Můžeme žít jak u tebe v bytě, tak u mě v domě.
Nebo obojí pronajímat a bydlet jinde.
- Mám taky psa… - Jaký plemeno?
Německého ovčáka.
- Ty miluju. - Fakt?
Je to můj miláček. Dvouapůlroční fena.
- Mazlíte se? - Ty jo, pořád.
Je to mazel.
A ty taky?
Rozhodně. Ráda se tulím.
I když jsem z toho docela vypadla.
- Se mnou by sis dala říct? - Určitě budeš dobrý tulič.
Dobrou noc a sladké sny, Jarríku.
PÁNSKÝ PŘÍBYTEK
- Musíš to… - Dělej, že jsem holka.
Jasně.
DÁMSKÝ PŘÍBYTEK
Rozumím si se Salem i Jarrettem,
i když Jarrette dává trochu jasněji najevo,
že by si mě asi rád vzal.
Ale neupínám se na ně, protože vím, že tu nejsem sama.
Oba se baví i s ostatními.
Podle mě je dobré se bavit se všemi a prozkoumat různé varianty.
Pak si vždycky sednu a přemýšlím o tom.
Je mi úzko, bojím se.
Jsem dost citlivá.
Takže tak.
Jak se máš, Mal?
Celkem dobře.
- Vážně? - Jo.
Hodně na tebe myslím. Je to zajímavé.
Jo, já na tebe taky.
Celý den o tobě přemítám.
Mám tě moc rád a…
Jo.
Baví mě tě poznávat.
Přijde mi to strašně rychlé, a zároveň pomalé.
- Jo. - Chápeš?
Je to síla.
Mé racionální já mi říká:
„Do prdele, vzpamatuj se!“
Je to úlet.
Ale asi poprvé v životě ten racionální hlas neposlouchám.
Jo.
Já si díky pobytu tady uvědomil, že jsem na to šel celý život špatně.
Stává se tu ze mě lepší člověk.
Mám pocit, že se do tebe zamilovávám.
A to mě na tom děsí nejvíc.
Mám chuť to s tebou risknout.
Něco jsem si pro tebe připravil, ale bude to strašně laciné.
Dobře.
Připravená?
Jasně.
Ahoj, Mal, moje milá.
Právě mi došlo, že ty a já
jsme jako vejce vejci.
Co to sakra melu?
Musím se ale přiznat,
že je mi s tebou ze všech nejlíp.
Co spolu někam vypadnout?
Snad se teď usmíváš,
tak jako se usmívám já.
Panebože.
Ty jsi slaďouš!
To bylo skvělý!
Červenám se až na…
Páni.
Nic hezčího pro mě nikdy nikdo neudělal.
Bože můj, já tě žeru.
Doteď jsem se vždycky snažil před svým původem utíkat.
Věřím, že mé dřívější já
by Dípti s klidem přehlédlo a dalo přednost nějaké jiné.
Jak ji uvidím, popadnu ji za zadek.
Bum. Tomu se nevyhne.
Odteď až navždy,
jakmile budu někde poblíž, ať si radši hlídá zadek.
Pro Shakea je určitě důležitá fyzická krása a vzhled jako takový.
Dá hodně na fyzickou přitažlivost.
Ale tím, že jsme se při našich rozhovorech neviděli,
vzniklo mezi námi opravdu pevné pouto.
Ukázal svou milou,
výřečnou, citlivou, zábavnou stránku.
Pro mě je to zkrátka úžasný člověk.
Moc ráda s ním strávím zbytek života.
Došlo mi, že fyzická přitažlivost není to nejdůležitější.
Dřív jsem si vybíral holku podle toho,
jestli ji unesu na ramenou na fesťáku
a jestli je pro mě dostatečně hezká.
Když o tom teď mluvím, přijde mi to děsně povrchní.
Asi to byla prostě póza.
Chtěl jsem být hustej.
Byl to takový můj ochranný štít.
Jsem rád, že jsem se sem přihlásil,
protože mi to do života přineslo úžasnou ženu.
Tam venku by si mě Shake nejspíš nevybral.
On je typ, který automaticky prahne po té nejhezčí ženské v místnosti.
Takže jsem moc zvědavá, jak se bude tvářit, až mě poprvé uvidí.
Doufám, že až se ho dotknu, ucítím tu jiskru.
A že ji on ucítí taky.
Věřím, že se mnou bude chtít strávit zbytek života,
i když možná nevypadám jako jeho předchozí holky.
Snad se mu budu líbit.
Bojím se. Strašně se toho bojím.
- Ty vole! - Čau.
Bože můj.
Ty bláho!
- Ty bláho! - Ahoj.
Bože můj!
Bože, jsi nádherná.
Ty vole!
- Čau. - A ta prdelka.
Páni, jsi fakt dokonalá.
- Čau. - Do prdele, ty budeš moje manželka.
A ty můj manžel.
Bože můj.
Byl ze mě…
Úplně jsem mu vyrazila dech.
Asi nečekal, že budu vypadat takhle.
Okamžitě mi rukama sjel na zadek.
Tím mě dostal.
Bože můj.
- Něco pro tebe mám. - Jo?
- To se mi zdá. - Pro tebe cokoliv.
V Indii je zvykem, že když se vezmete,
nevěsta se dotkne ženichových nohou.
Říkala jsem mu, že to nechci, protože jsme si rovni.
Ale když se mi sklonil k nohám, naprosto mě dostal.
Je skvělej.
Bože můj.
Panebože. Ten je překrásnej.
Tak jo.
Ukaž prst.
Páni.
- Co ty na to? - Nádhera.
Šílený. Já mám normálně na ruce prstýnek!
Splnil se mi sen.
Jsem vážně šťastná.
Když pomyslím na to, že jsem hledala 30 let.
Ty vole.
Jsi fešák. Moje malé šťěňátko.
No…
Jsi slaďouš. Pojď sem.
Ač jsem dosud chodil takřka výhradně s blonďatýma běloškama,
Díp je pro mě jako stvořená.
Nic lepšího mě snad nemohlo potkat.
Doufám, že ji učiním patřičně šťastnou. Nechci ji zklamat.
Máš v sobě všechno, co jsem kdy chtěl.
Vážně.
Mám z toho husinu.
Bude to jízda. A zbouchnu tě.
- Nech toho. - Tohle si vezmi.
- Tak zatím. - Měj se.
Jsem spokojenej.
V minulosti jsem byl na lidi až zbytečně přísný.
Nedal jsem si říct.
Až tady mi začíná docházet, že musím v první řadě myslet na to,
abych byl šťastný.
Shaině nevadí má silná osobnost.
Ví, jak na mě.
Stačí mi slyšet její hlas a hned mám lepší den.
Pustím ji k vodě, protože máme každý jiný pohled na víru?
Tuhle otázku jsem nikdy neřešil, ale asi už znám odpověď.
Ahoj.
Dobré ráno, krásko.
Bože můj.
Jak se máš?
Dobře.
Co ty?
Já se cítím skvěle.
- Vážně? - Jak se cítíš ty?
Dobře.
Chci s tebou něco probrat.
Tak jo.
Jde o ty zjevné rozdíly mezi námi…
Jo.
- O životní hodnoty. - Jo.
Děsí tě to?
V téhle fázi života už ani ne.
Nevěřím, že najdu dokonalou ženu
bez sebemenší vady.
- Ale tohle je zásadní. - Přesto tě nesmírně miluju.
Děsí to tebe?
- Na jednu stranu ne. - Chápu.
A na druhou se bojím, že to skončí špatně.
Musíme to zkusit.
- Jasně. - Nechci žít s výčitkami svědomí.
- Vidíš tam tu krabičku? - Vidím.
Bože můj.
- Držíš ji v ruce? - Mám?
- Ano, prosím. - Dobře.
Právě držíš v ruce mámin zásnubní prsten.
Hrozně mi ji připomínáš.
Byla silně věřící
a činila mě šťastným.
Chci někoho, kdo mi ji připomíná. Takže, Shaino…
Můžeš tu krabičku otevřít?
Bože můj.
Vezmeš si mě?
Ano.
Bože můj.
Nejradši bych tě teď popadnul a zulíbal.
- Polibek toho řekne dost. - Všechno.
Jo, polibku s někým, koho miluješ, se nic nevyrovná.
Dost jsi mě zaskočil.
Chápu. Taky jsem nečekal, že to udělám.
Vzal jsem ho sem spíš jen tak pro případ.
Ale tobě bude náramně slušet.
Ještě jsem si ho nenasadila.
Těšíš se na mě?
Moc se na tebe těším.
Bože můj.
Tak zatím!
Dobře.
Měj se, krásko.
Dejte mi chvilku.
Proč vlastně teď brečíš?
Protože jsem už jednou zasnoubená byla.
Nerada bych se znovu dopustila stejné chyby.
Kylea mám moc ráda, ale má to pár háčků.
Neshodneme se v docela…
zásadních věcech.
Promiňte.
Mám z toho strach.
V životě jsem už několikrát chybovala, když jsem sama k sobě nebyla upřímná.
Co když teď dělám další takovou chybu?
Já fakt nevím.
PÁNSKÝ PŘÍBYTEK
Joey, namotivuj mě. Jsi tady ten nejtišší.
- To dáš, kámo. - To je celý?
Jo.
JASON, 30 STEVARD
To bylo děsný. Za svědka mi rozhodně nepůjdeš.
- Tak na zdraví, chlapi. - Na zdraví.
Tenhle experiment je šílenej, ale z nějakého důvodu funguje.
Sblížil jsem se tu se dvěma ženami.
Shaina se mi moc líbila, ale byla nerozhodná.
Vlastně se mi nikdy pořádně nevyznala.
Natalie ke mně byla upřímná a je mi s ní hrozně dobře.
To je pro mě důležitý.
Shayne, chci ti říct, že jsi můj favorit.
Když jsem s ní mluvil poprvé, šlo to úplně samo.
Neustále jsme se smáli.
Přesto jsme se poznali do hloubky.
- Co tvoje rodina? - Máma je má nejlepší kámoška.
Furt si voláme přes FaceTime.
Líbí se mi, že máš s mámou tak hezký vztah.
Je mi s tebou moc příjemně.
Neskutečně mě nabíjí.
Dává mi takový ten pocit, kdy mi až naskakuje husina.
Vždycky jsem věřil, že tu pravou poznám. A teď je tady. Hroznej mazec.
- Ano! - Přišlo to?
Bože můj! Mám hroznou radost.
- Tak paráda. - Jsem šťastná.
- Nechápu, žes to zařídil. - Já zařídím všechno, to se neboj.
Stačí si říct.
Mámě jsem zatím představil jedinou holku.
- Vážně? - Jo.
Tebe jsem tady za sedm dní poznal mnohem líp
než ji za půl roku.
Přijde mi, že ji znám odjakživa.
Jsem z ní tak vedle, že ji prostě požádám o ruku.
Stopro.
Je to hustý.
- Ahoj. - Čau.
Čau.
Snažím se si srovnat v hlavě, co všechno teď vlastně cítím.
Když o tom tak přemýšlím,
jsem rád, že jsme se poznali zrovna takhle.
Jsi v pohodě?
Jsem.
Takže…
Shaino?
Jo.
Jen ti musím v rychlosti něco říct.
Dobře.
Tak jo.
Chci, abys věděl, že tě mám moc ráda.
Do hajzlu!
Překlad titulků: Vojtěch Tuček