EN NETFLIX-SERIE
Osäkerheten över min kropp har påverkat mitt dejtingliv.
I det här experimentet bedöms jag efter den jag är och inte efter kroppen.
Jag har urkass erfarenhet av dejter.
Jag är på jakt efter den rätte.
Den som älskar mig för min personlighet och inte för mitt utseende.
Det hoppas jag på.
Här lär man känna en person först av allt.
Jag är redo att gifta mig, men jag har aldrig upplevt riktig kärlek.
Jag har bara sagt "jag älskar dig" till mamma.
Vad fint det är här.
KVINNORNAS BOSTAD
Hej!
-Vad händer? -Inte mycket.
Sätt er.
Det är nu det händer.
-Nu blir det på riktigt. -Absolut.
Vi är tillbaka!
Välkomna. Jag heter Vanessa Lachey.
-Och jag Nick Lachey, förstås. -Förstås.
Mina damer, välkomna till Love Is Blind.
Välkomna ska ni vara!
Skulle ni säga att dejtingvärlden är extremt ytlig?
-Ja. -Ja.
Ja.
-Allt handlar om utseendet. -Inget djup alls.
I dejtingappar ser män mig som en asiatisk stereotyp.
De tror att jag är tystlåten och undergiven,
men sen märker de att jag är pratig och utåtriktad.
-Så ska det låta. -Jag har en karriär, jag har åsikter.
I slutet av en dejt får jag jämt höra: "Det förväntade jag mig inte."
Intressant.
Utseendet avgör det första intrycket. Blond och stora bröst är lika med rolig.
Men det är ingen man gifter sig med.
Jag får inte chansen att visa vem jag är och visa mig sårbar.
Jag har mycket att ge, men jag kommer aldrig dit.
Man vill bli älskad för den man är. Killarna är här av samma anledning.
Genom experimentet kan man bevisligen hitta kärleken.
De närmaste tio dagarna
har ni chansen att hitta kärleken utifrån de ni är på insidan.
Vad bra.
Och inte utifrån ert utseende, er etnicitet, bakgrund eller inkomst.
Utan enheter och andra distraktioner.
Ni kommer bara att interagera med varandra i de privata kapslarna.
Ni skiljs åt av en tunn vägg. Ni ser aldrig varandra.
Vi vet.
Ni fattar era egna beslut.
Det är ni som väljer vilka ni vill umgås med.
När ni hittar den som ni vill dela livet med, friar ni.
Ja, just det…
Om personen svarar ja,
får ni se er fästmö för allra första gången.
Fyra veckor senare gifter ni er.
Då måste ni fatta ert livs viktigaste beslut.
Det är den spännande biten.
Svarar ni "ja" till den ni förälskar er i här…
I blindo.
…eller får verkligheten er att lämna den personen för alltid?
Är kärleken verkligen blind?
Herregud…
Om ni vill hitta ert livs kärlek…
Ja.
…så går ni in genom de dörrarna, för kapslarna är nu öppna.
-Öppna! -Nu kör vi.
Lycka till.
På dem bara, tjejer! Mot era makar!
-Känner du dig redo? -Ja, väldigt.
Det var en lång väntan.
-Är du beredd? -Åh, herregud…
Jag ser fram emot kapslarna.
Det har aldrig gått en första dejt utan att dejten nämner mitt gråa hår.
Nu har jag komplex.
I kapslarna kan vi hitta vårt livs kärlek.
Mitt utseende och min vikt, hudfärg och etnicitet är oviktigt.
Det viktiga är vem man är på insidan.
Jag ser fram emot att få veta vad vi upptäcker i kapslarna.
Jag vill gå härifrån med en make.
-Vilken blir den första frågan? -Jag vet inte.
-Du bara kör? -Ja.
Nu kör vi.
Nu kör vi!
-Hej. -Hej.
-Hola!
-Hejsan svejsan. -Då sätter vi igång.
-Har du varit förälskad? -Då behöver jag veta ditt namn först.
Herregud.
-Jag tar på väggen. Ser du mig? -Nej.
-Är du lika nervös? -Herregud.
-Hallå? -Välkommen till min kapsel.
Det är ett intressant experiment.
Eftersom jag har liten rumpa och små bröst,
ser jag ibland ut som en 13-årig kille om jag inte klär upp mig.
Jag söker en livspartner, som jag ser som en bästa vän.
Tänk att berätta det för barnen:
"Jag träffade din pappa i ett experiment där jag dejtade andra 14 killar."
"Va, vad säger du, mamma?"
-Hej på dig! -Hej.
-Vad heter du? -Iyanna.
-Vad heter du? -Jag heter Jarrette.
-Var kommer du ifrån? -Atlanta. Och du?
-Anchorage i Alaska, där jag bor just nu. -Försök inte lura mig.
-Säg som det är. -Chicago.
-Han luras bara. -Jag är skämtsam.
-Vad jobbar du med? -Jag jobbar på en surrogatförmedling.
-Vill du ha barn? -Ja, såklart.
-Jag vill ha två. -Ja, minst två.
Jag har inget emot fyra, beroende på ekonomin…
-Vad sa du? -…och våra scheman…
Vad sa du nu?
-Sa du fyra? -Är det för ambitiöst?
Vill du ha ett halvt fotbollslag?
Jag drömmer om en stor familj. Jag hade inte det som ung.
Jag var enda barnet, och det var ensamt.
Står du nära din mamma?
Nej. Min biologiska mamma tog hand om mig tills jag var nio.
Sen klarade hon inte längre av det,
så hennes kusin fick ta hand om mig tills jag var 18.
Sen blev jag utkastad.
Då flyttade jag till mina gudföräldrar, som kom att adoptera mig.
-Du var med om mycket som barn. -Ja.
Oddsen var emot mig. Det borde ha slutat värre för mig.
-Jag vill ge dig en kram. -Nej, det behövs inte.
Nähä… Då kramar jag väggen.
Jag vill hitta en fru. Nån som är god i grund och botten.
-Vi får prata mer sen. -Ja, det får vi.
I fjol var jag med om en traumatisk händelse.
Jag var inlagd på IVA i en vecka.
Då kände jag mig hjälplös.
Jag hade inte en kvinna vid min sida som var där och krigade med mig.
Jag sökte till experimentet för att det viktigaste i mitt liv är äkta kärlek.
Jag vill ha nån vid min sida i vårt och torrt. Därför är jag här.
-Hej. -Hur är det med dig?
-Det är bra. Själv? -Samma här. Vad heter du?
-Mallory. Och du? -Trevligt att träffas. Jag heter Jarrette.
-Trevligt att träffas. -Inte som Subway-killen.
-Nej, tack och lov. -Eller smyckesbutikerna.
-Vad gör du på fritiden? -Jag spelar football, softboll och basket.
-Du, då? -Jag gillar att jogga och dansa.
På söndagar går jag och vännerna på Bears matcher.
Ja, såklart.
Jag har två bröder, så jag… Jag är definitivt en sportfåne.
Inte många kvinnor gillar sport.
-För mig är det ett plus. -Vad roligt. Tack.
-Kallas du för JerBear? -Nej, aldrig.
Då ska jag göra det.
Nu för tiden reflekterar man inte över sina känslor.
Man tar sig inte tid att fundera på äktenskap,
på att skaffa barn eller på värderingar och mål.
Folk skyr såna samtalsämnen som pesten.
-Hej. -Hej. Jag heter Salvador.
Kul att träffa dig. Jag heter Mallory.
-Mallory. -Ja.
Okej.
Berätta om dig. Var kommer du ifrån?
Jag är från en latinamerikansk cirkel i El Paso i Texas.
Jaha, vad roligt.
Eftersom jag är latinamerikan brukar många tro att jag är macho,
men så är det inte alls.
För mig är det viktigt att vara sårbar och våga gråta.
Känslor och tårar är att vara stark.
Därför drogs jag till det här formatet.
I verkligheten har jag inte hittat nån som uppskattar den kärlek jag har känt.
Så nu är jag här.
Många blir förvånade över att jag sjöng opera i college.
-Var kommer du ifrån? -Jag är från Chicago, den södra sidan.
-Pappa är mexikan och mamma polska. -Mina föräldrar är mexikaner.
-Pratar du spanska? -Lite grann.
-Det var som fan. -Lägg av.
-Så två kulturer, alltså? -Ja, alltså…
Min familj är stor och gör mycket väsen av sig.
-Jag är yngst av fyra. -Stor och livlig familj.
Bröllop lär vara roliga i din familj.
Ens familj blir automatiskt ens bästa vänner.
Ja, absolut.
Vi kommer bra överens i vår familj. Familjen är viktig för mig.
Hur många syskon har du?
-Två systrar. -Vad roligt.
Och en storebror.
Jag är mellanbarn och familjens fredsmäklare.
Är inte mellanbarn bråkiga?
Nej, jag är mjuk på insidan. Som en Ferrero Rocher.
Vad fint.
Jag gillar det.
-Vi hörs snart igen. -Jag hoppas det.
Adios, mi amor
Åh, herregud…
Jag vet förstås inte hur han ser ut.
Allt jag har att gå på är hans röst, och Sal har en fin och djup sådan.
Ja, herregud…
Beskriv en rolig söndag.
-Jag brunchar och gör gärna nåt aktivt. -Samma här.
Du ska få se när jag dricker…
Jag gillar din röst.
-Gör du? -Ja, absolut.
Jag som var så nervös.
Jag var rädd att ni skulle tycka att min röst är oattraktiv.
Nu när det är allt jag har.
-Vad gör du? -Jag slår hål i gipsväggar.
Herregud…
KYLE, 28 BYGGARBETARE
-Jag har en dirtbike också. -Åh, herregud…
Jag vill se ut som J.Lo.
-Hallå? -Borta bra men hemma bäst.
FÖRSÄKRINGSSÄLJARE
Klänningen har fastnat mellan skinkorna.
-Jag är mäklare. -Säljer du mycket?
För där spelar utseendet in.
Många människor är ytliga.
-Är det en normal fråga? -Man måste ställa alla frågor i förväg.
Men det här handlar inte om det.
Jag har många följare på Instagram.
Jag har såklart många vänner.
Det är helgalet.
Jag är bra på det här med kapslarna,
för på mitt jobb har jag fem till tjugo personer i min bil samtidigt.
Okej.
-Är du latina? -Ja.
-Är du? -Ja, till hälften.
-Jag känner av de vibbarna. -Herregud…
Jag älskar att köpa kläder till tjejer.
Vad har du för storlek?
Vad fan?
-Gillar du att träna? -Inte direkt.
-Är det så? -Japp.
Jag kommer bäst överens med personer som tränar.
-Hur gammal är du? -Trettiotre.
Jag föredrar yngre.
-Du, då? -Jag är 32.
-Vad heter du? -Jag heter Deepti.
-Är du indier? -Ja. Hur fan visste du det?
Det är jag också.
Jag föddes i Indien och flyttade hit som åttaåring.
Jag har bara haft förhållanden med blonda tjejer.
Jaså? Okej.
När jag flyttade till USA, såg jag två saker för första gången:
Snö och blonda tjejer. Och jag kände likadant för både och.
Det var en wow-upplevelse. Man gillar vad man gillar.
-Jag ville bara få det sagt. -Okej.
-Gör du… -…vad jag vill med den infon?
Ja, precis.
-Vad heter du? -Abhishek men kallas för Shake.
-Har du aldrig dejtat indier? -Nej.
-Jag gillar faktiskt också blonda. -Gör du?
Jag har bara dejtat vita killar tidigare.
Så vi är två mörkhyade som bara dejtar vita.
-Vad jobbar du med? -Jag är veterinär.
-Vad roligt. -Jag är dj också.
Jag älskar musik.
Säg att vi är på en musikfestival, vill du sitta på killens axlar då?
Antar du utmaningen? Kan du lyfta mig?
Ja, eller tror du att det skulle vara ett problem?
Det uppfattas som väldigt ytligt.
Shake förstår inte poängen med Love Is Blind.
Man ska lära känna en människa på riktigt, och inte fråga vem som orkar bära vem.
Eller hur? Alltså…
Samtalet gick så bra att jag glömde bort var vi var.
-Du glömde bort tiden. -Ja.
-Hur gick det? -Det gick bra.
Hej, tjejer.
-Hej! -Hej.
-Hej.
Hur gick det?
Så bra! Jag ville inte sluta.
Alla här är redo att gifta sig.
Under ett samtal på sju minuter lärde jag känna en person bättre
än andra som jag har dejtat i två månader.
Det är inte klokt.
Min kille var rolig, men jag vet inte vad han heter.
Han är en gåta.
Om du inte minns hans namn, är han nog inte den rätte.
-Du har alltså ritat upp en tabell. -Det är en algoritm.
Danielle och jag tänker likadant kring brunch. Det är sånt jag söker.
Jag tror att många kommer att ha samma förstahandsval.
Ja, man märker vilka som sticker ut.
Det hände mycket dag ett. Jag och Shayne är ingen bra matchning.
Jag gillar henne.
Jag skulle vara så irriterad efter en dejt.
Och så har vi Shake…
Shake kommer det inte heller att funka med.
Jag gillar verkligen Nick, men jag gillar Jarrette också.
Han hade en fin röst.
Kyle också, även om han är busig. Han är en bråkmakare.
Det fanns de som jag inte klickade med och de som jag gjorde det med.
Och så finns det tio i mitten som jag inte har nån aning om.
De tycker om oss De vill va' med oss
-Tackar. -Ingen orsak.
Jag vill ha just den här bageln.
Det finns tre med blåbär. Håll till godo.
Jag brände mig i pannan med plattången.
Jag försöker sminka över det, men det funkar inte.
De ser oss inte ens, så vad är poängen?
Det är andra dagen.
Jag har träffat många från nätet. Och många har varit riktigt konstiga…
Nej, det var taskigt sagt.
En gång träffade jag en kille i jeansshorts.
Vi hade inte samma klädstil, så jag antog att det inte skulle gå bra.
Bara för att vi inte klädde oss likadant, men det är så dumt sagt av mig.
Det lär inte hjälpa mig på traven. Strunt samma hur den rätte klär sig.
Det viktigaste är att hans personlighet matchar min.
Men jeansshorts…
Hallå, vänta på mig!
Det avgörande ögonblicket för mig, då jag tänkte:
"Jag vill hitta den rätte och gifta mig",
var när jag såg hur min farfar tog hand om min farmor, som lider av Alzheimers.
Hon kan inte röra sig eller prata,
men när jag såg hur han älskade henne och hjälpte henne,
så tänkte jag att jag också vill ha nån som älskar mig
oavsett vad som händer mig, oavsett mina svagheter och brister.
Jag vill inte bli gammal och ensam och inte ha upplevt den sortens kärlek.
-Hej. -Hej. Shayne här.
-Hur mår du? -Bra. Du, då?
Jag mår bra.
-Vem pratar jag med? -Natalie.
-Jaså, Natalie… -Ja, det är jag.
-Vad roligt. -Det är kul att få prata med dig.
Jag minns att jag antecknade en sak igår som…
Jag ritade en stjärna vid ditt namn, för att jag ville prata vidare.
-Där ser man! -Ja.
Jag tyckte att det var lätt att prata med dig.
Det gick riktigt smidigt, och jag gillade din energi.
Jag livnär mig på energi, och därför livnärde jag mig på dig…
Jag hör om en person är intresserad. Det handlar om personligheter.
Jag håller med dig.
Berätta om ditt jobb. Du sa att du är konsult, va?
-Ja, det är jag. -Okej.
Inte för att skryta, men jag är bra på det.
Så där matchar vi.
Ärligt talat får du skryta hur mycket du vill.
Det är så attraktivt.
Det är en annan sak att vara kaxig och arrogant.
Var stolt över vad du har gjort och var trygg i dig själv.
Det tycker jag är sexigt.
Du har en egen mäklarfirma, så du gör det säkert oftare,
men på jobbevent och när man knyter nya kontakter
så är det viktigt att ha en man som kan ta vara på sig själv.
-Är det konstigt att säga? -Vi går härifrån som förlovade.
Jag kommer inte att ha en pojkvän, utan en fästman.
Man är inte bara ihop. Vi förlovar oss på en gång.
Att jag skulle gifta mig med dig eller nån annan…
Vänta lite nu… Nu fokuserar vi på mig.
-Du är mitt förstahandsval, så… -Är jag? Det är du också.
Nämen!
Herregud…
Jag är en mördarmaskin!
MÄNNENS BOSTAD
-Vad gillar du med Natalie? -Att hon gillar mig.
-Det hjälper. -Och jag var hennes favorit.
-Och nu… -Och det…
När jag får höra det, håller mitt ego på att spricka.
-Pang, säger det. -Jag fattar.
Jag älskar människors energi.
Jag kan inte sitta framför datorn hela dagen.
Vissa här är bra på det, men jag lever på andras energi.
Jag mår så bra. Och då trodde jag att mitt självförtroende var mättat.
Nej, jag skojar.
De senaste åren har det varit vanligt att man retar varandra i dejtingvärlden.
När jag gick in, sa hon direkt: "Det är Shayne, va?"
Din röst är unik.
-Du låter som Beetlejuice. -Vad fan kallar du mig?
Det blir svårsmält.
Jag vet att jag är larvig, men det är bara sån jag är.
Jag har ett gott hjärta, och jag älskar livet och den jag är.
Det finns mer att veta om mig under ytan, och jag hoppas att tjejerna inser det.
-Hej. Vem pratar jag med? -Är det Shayne?
-Japp…
-Är det Shayne? -Hur visste du det?
-Hallå? -Hej.
-Hej.
-Vem pratar jag med? -Shaina.
Hej, Shaina.
-Är du Shayne? -Ja.
-Hej. -Är det uppenbart?
-Ja. -Varför då?
-Din röst. -Alla säger samma sak.
Det är den enda rösten jag kan särskildra, eller vad det nu heter.
Det är underbart att du vet vem jag är på en gång.
Fysisk attraktion är absolut viktigt,
men att få emotionell kontakt med en person är fysiskt attraktivt.
Det spelar inte ens roll om personen är en sjua eller femma.
Om jag dras till en person emotionellt och om personen har ett gott hjärta,
så blir hen fysiskt attraktiv, och då är hen inte en femma.
Genomsnittslängden för killar är 170 cm.
Visste du det? Jag vill inte ens ha en tia.
Andra kvinnor ska inte sukta efter ens man.
Fråga vilken kvinna som helst. Vi blir klokare med åren.
-Jag har en fråga. -Ja?
-Vad söker du i en fru? -Självkännedom.
-Hon ska vara trygg i sig själv. -Absolut.
Jag är bra på att bekräfta mina känslor.
Vi är alla osäkra,
men berätta hur fantastisk jag är, så är jag glad resten av dagen.
Det har jag inga problem med.
-Vad bra. -Jag är så uppmuntrande.
-Man kan skoja till det ibland också. -Typ: "Din röv är snygg i de där jeansen"?
-Man måste bli överraskad också. -Ja, det är viktigt.
Ja, väldigt… Men…
Folk ger färre och färre komplimanger. Framförallt till de man bryr sig om.
På grund av min personlighet, tror många att jag ofta får komplimanger.
Men det är snarare motsatsen.
-Jag håller med dig. -Jag är övertygad om det.
-Man ger inte komplimanger längre. -Nej.
Om jag skulle gå fram till dig och säga: "Du har så fina ögon"…
-Då skulle jag smälta. -Det skulle anses vara obehagligt.
-Inte enligt mig. -Men enligt många andra.
Varför inte berätta vad man gillar hos andra?
Kul att höra.
-Är du lekfull? -Ja, väldigt.
Det märks, och det är viktigt.
-Du är så energisk, och det är bra. -Jag har… Alltså…
-Man vet aldrig vad jag säger härnäst. -Och det är bra.
-Det här var ett trevligt samtal. -Det tycker jag också.
Just nu gillar jag Shayne.
Jag vet inte hur han ser ut, men jag gissar på en stor nallebjörn.
Det märks att han har ett gott hjärta, och…
Shayne och Shaina? Det är så gulligt, ju.
Nu är jag helt körd.
Hur gillar ni att kyssas? Jag gillar att trycka ner tungan.
Jag gillar att slicka på gomspenen.
Hur är sexlusten? Hög eller låg?
-Du går rakt på sak. -Absolut.
-Masserar du? -Ja, gärna.
Jag älskar att ha sex när man är full eller bakis.
Jaså?
FASTIGHETSMÄKLARE
Åh, herregud…
-Jag blir så kåt när jag är bakis. -Jag också.
-Jag kommer att jaga dig. -Jag fattar.
Jag gillar en kille mest.
Men jag är rädd för att han ska bli avskräckt av de andra,
för jag tror att många av killarna gillar mig.
NATALIE, 29 KONSULT
Många gillar mig. Men vad vet jag…?
Jag har många vänner, och en del är i seriösa förhållanden.
Men andra träffar flera samtidigt.
Jag förstår inte varför en tjej som jag varken har kille eller kk
eller nån att prata med.
Jag är ett kap!
Jag gillar Nick, men vi är flera som är intresserade av honom.
DANIELLE, 28 PR
Holly? Molly? Vad heter hon nu igen?
-Danielle. -Nej, det måste vara Holly.
Ja, så är det.
Eller Dolly eller Molly.
Nick ska ha sagt att hon är hans förstahandsval,
men att han har två förstahandsval.
Jag är ganska säker på att det andra är jag,
och det gör mig lättad.
Hon är ingen match för mig.
Vad menar du med det? Han har inte sett dig.
Jag tror att han vet.
Jag snackar så mycket skit om de andra trots att jag inte borde göra det.
Jag borde nog inte berätta för er att jag gör det.
Hej då. Lycka till.
-Hej. -Hej. Nick här. Vem är du?
-Trisha! -Hej, Trisha.
Varför vill alla killar prata med mig? Det verkar som att alla vill ha mig.
MARKNADSFÖR MJUKVARA
-Säg inte det till nån. -Jag ska inte säga ett knyst.
Allt du säger här stannar hos mig. Jag håller tyst.
Vad bra. Vad gör du på helgerna?
Jag brukar träffa vänner på lördagar. Och så gillar jag yoga.
Jag skulle gärna ha nån att träna med.
Mina många följare på Instagram ser hur hårt jag tränar på gymmet.
Jag tror att många blir avskräckta av hur mycket jag tränar.
För att man inte kan hålla jämna steg med mig.
-Vad vet jag? -Oj…
Vad söker du i en tjej?
För mig handlar det om att hitta nån som vill träffa mig varje dag
och som är bekväm med att sitta bredvid mig i soffan.
Det låter bra.
Min främsta kritik till dejtingappar och dejting i allmänhet
är illusionen om att möjligheterna är oändliga.
-Jag använder inte dejtingappar. -Varför inte?
Jag vill inte dejta människor som jag inte känner.
Jag vill inte slösa tid och kalorier.
-Tid och kalorier. -Oj…
Även om det låter själviskt, så ja…
Herrejävlar.
Jag försöker att inte måla upp en bild av personen.
Jag vill ta reda på om det är en person som jag kan dela mitt liv med
eller som jag möjligtvis kan ha roligt med.
Jag vill att både och ska stämma in.
Jag har redan gjort mycket av det som jag har velat göra.
Jag är den enda i familjen med en examen.
Jag har ett bra jobb och lägenhet.
Det enda som fattas är en person att dela allt det där med.
Det är ett stort skäl till att jag är här.
Hur är läget?
Åh, herregud…
Vem är den lycklige?
När jag gick i sjätte klass och gick hem från skolan en dag,
så hörde jag en kille från skolan som jag gillade säga: "Vad tjock hon är."
Det var så länge sen, och jag var så ung…
Släpp in mig!
…men nu när jag träffar andra är jag rädd för att de ska tycka att jag är tjock.
När jag ser mig i spegeln, ser jag den tjocka tjejen.
Lycka till.
Därför vill jag se om man gillar mig för den jag är.
Jag hoppas att man lär känna mig och anser att jag är snygg oavsett min vikt.
-Hallå? -Hej.
-Vem är det? -Nick.
-Hejsan! -Hur har du det?
-Vad tänker du på? -Just nu på dig, såklart.
Jaså?
Jag ser emot att prata med dig, men jag är rädd att du ska ha glömt mig.
Varför tror du det?
För att dina andra dejter kanske går bättre.
-Jag överanalyserar. -Berätta hur du tänker.
Det är många som har skilt sig i min släkt.
Ingen har haft ett lyckat förhållande, och jag är rädd att det ska bli så.
Kommer jag att gå i släktens fotspår?
-Är dina föräldrar ihop? -De skilde sig när jag var fem.
-Jaså? -Ja.
Alla äktenskap i min närhet har slutat i skilsmässa.
Jag har varit med killar som gör mig osäker.
När jag låg i sängen bredvid en av de killarna,
så kollade han i mobilen, och jag såg bara tjejer som inte var jag.
Jösses…
Och jag kunde inte sluta tänka på det.
-Jag vägde mer som barn, så… -Okej.
Jag har gått ner 32 kg.
-Trettiotvå kg? -Ja.
Oj!
Jag ville egentligen inte berätta det.
Jag är rädd att andra ska oroa sig för att jag skulle gå upp i vikt igen.
Det gör mig ständigt osäker.
-Jag var ärligt talat knubbig som barn. -Var du?
Men när jag blev student, började jag tänka mer på hälsan.
Jag är ingen gymråtta. Jag har en smal pappakropp, typ.
Det låter bra.
Nick har ingen aning om att jag inte väger 90 kg längre.
Han måste älska mig för den jag är. Han har ingen aning om hur stor jag är.
Han vet inte om jag fortfarande är överviktig,
bara att jag har vägt mer.
Att han fick mig att berätta det efter så kort tid,
visar hur bekväm jag är med honom och att han gör mig bekväm.
Ja, eller hur?
Ens partner ska vara ens bästa vän.
Det viktigaste är att det är en person som man vill tillbringa hela livet med.
-Precis. -Jag har olika erfarenheter.
Ibland har vi varit som bästa vänner och ibland inte.
Och de känner jag inte lika starkt för, eftersom vi inte har klickat på det viset.
Ja, precis.
Herregud…
-Jag vill vara hos dig. -Och jag gillar beröring.
Jag tycker att det är jobbigt att inte kunna ta på dig medan vi pratar.
Precis.
Jag klappar soffan istället.
-Mat? -Kärlekens språk.
-Hur många har du kvar? -Fyra.
-Okej. -Det bränner redan.
-Sidoplankor. -Ska vi köra mot varandra?
-Och se varandra i ögonen? -Absolut inte.
Du jobbar inte i affärsvärlden, och du är egenföretagare.
Människor som jobbar i affärsvärlden brukar vara hjärntvättade.
De låter som ett TED Talk.
-Helt klart. -Jag gillar inte det.
De är så trångsynta.
De hjärntvättar en så att man låter så här: "Hörni, vet ni vad?"
Jag känner av den stämningen där inne, och det är jag väldigt medveten om.
Jag sökte hit för att människor är materialistiska.
Jag har fått nobben för att jag inte har ett bra kontorsjobb.
Jag är byggarbetare och en aning oborstad.
-Då så. -Då kör vi!
Rätt kvinna kommer att förälska sig i mig
för att hon förstår sig på min tramsiga humor och mina dumma skämt.
Och att jag inte behöver fina prylar.
-Hej. -Hej, älskling.
-Shaina. -Jag gillar hur du uttalar mitt namn.
-Åh, Shaina… -Du uttalar det väldigt bra.
-Shaina. -Du har den bästa rösten här.
-Ljug inte. -Jag menar allvar.
-Det är lätt att prata med dig. -Tycker du? Vad fint sagt.
-Hur mår du? -Jag skar mig i fingret och började blöda.
-Då behöver du superlim. -Det är så sant.
-Det var min pappas idé. -"Min pappas."
-Gör du narr av mig? -Ja.
-Jag gillar det. -"Min pappa."
Jag skojar inte ens. Pappa är byggare. Mina bröder jobbar för honom.
Oj! Då kan du min typ.
Ni jobbar verkligen häcken av er. Vi har ett band mellan oss nu.
Hur är jag som person? Är jag oborstad?
-Japp. -Det är jag inte.
-Jag är omvårdande. -Och det gillar jag.
Ponera att jag jobbar utomhus och det är iskallt.
Då lagar jag middag. Sen masserar jag dina fötter i soffan.
Vad gulligt. Jag blir gråtfärdig.
Har du en gammal själ?
-Ja, på grund av pappa. -Samma här.
-Influerar han dig mest? -Nej. Mamma.
-Din mamma? -Ja, hon är bäst i hela världen.
-Jag känner likadant. -Vad roligt.
Då gjorde de nåt rätt med dig.
-Och med dig också. -Ja.
-Är du redo att gifta dig? -Ja, absolut.
Jag har faktiskt varit förlovad.
-Kortfattat så sa Gud "nej". -Vad menar du med det?
Han var väldigt kontrollerande. Sjukt kontrollerande faktiskt.
Vi blåste av vigseln 40 dagar före bröllopet.
Det var en galen tid i mitt liv, men jag växte som person.
-Ja, och därför är du lyckligare nu, va? -Jag känner mig fri.
-Jag vet vem jag är och vad jag vill. -Och sen träffade du mig.
-Touché. -Vad sägs om det?
Touché, Kyle.
Mina två favoriter just nu är Kyle och Shayne.
Kyle är fyndig. Han är bland de roligaste jag har träffat.
Däremot har Shayne en energi som drar en till sig.
Nu går jag.
Och vi har samma uppfattning av vad vi önskar av ett äktenskap.
-Hej. -Hej.
-Shaina. -Hej, Shayne.
-Hur är det? -Bra.
Shaina matchar min energi. Det gillar jag.
Jag har aldrig känt att hon dömer mig.
Och det uppskattar jag. Jag säger ofta fel saker.
Gårdagen var rolig och avslappnad. Idag vill jag gå mer på djupet.
-Då gör vi det. -Vill du det?
-Du vill det. -Ja.
Jag vill gräva mig djupt in i dina tankar.
-Det låter spännande. -Jag är intensiv.
Underbart.
Vad har du på dig? Beskriv din outfit.
Jag har klackskor, ett par söta mjukisbyxor och en magtröja.
-Jag älskar magtröjor. -Gör du? Det gör jag också.
-Man visar bara lite hud, men… -Ja! Det är så najs.
-En fråga till dig. -Ja?
-Gillar du att hångla? -Ja.
Eftersom jag är en sexuell person, hånglar jag gärna varje dag.
-Minst fem dar i veckan. -Det svarade jag förut!
-Till vem då? Herregud… -Han frågade mig.
Nej, han frågade mig. Förstår du vad jag menar?
-Ja. -Ärligt talat…
"Om du pallar, så kör vi hela dan."
Vad rolig du är.
Om vi är på en restaurang, så gör jag gärna nåt sexuellt på toan.
-Gärna! -Gärna utomhus också.
-Jag vet inte om du orkar hänga med. -Underskatta inte mig.
Vill du berätta mer? Eller måste jag fantisera i sängen?
-Du får fantisera. -Vad orättvist.
Kan inte väggen bara försvinna?
Just nu dejtar jag två personer, och jag börjar få känslor.
Jag och Shaina flörtar. Det är sexigt och en berg- och dalbana av känslor.
Natalie ger mig mer emotionell stimulans.
Det är lekfullt, men det vägs upp av mer allvar.
Skulle du säga att du är redo att gifta dig?
Jag tänker ofta på det. Pappa dog för några månader sen.
Nej, vad jobbigt. Jag beklagar verkligen.
Jag minns inte vårt sista samtal.
Det var väldigt jobbigt att bearbeta,
men jag insåg att livet är kort och att det är det här jag vill.
Jag är redo att hitta nån, och jag vill att mamma ska få uppleva mitt bröllop.
Jag vill att hon ska få barnbarn och vara en del av det livet.
Jag vill ha nån som utmanar mig och gör mig till en bättre person.
Så som min bror och hans fästmö har det.
Jag vill känna den eufori som man känner när man har nån vid sin sida.
Det är viktigt.
-Jag längtar efter det. -Kul att höra. Jag håller med.
Din ärlighet får mig att känna att vi har en äkta och fin kontakt.
-Jag snubblar över orden. -Det gör inget.
Det är nåt med din röst…
Jag vet inte exakt vad, men jag får en bra känsla.
Jag har ritat ett hjärta runt ditt namn på anteckningsboken.
Och jag signerade det med en etta.
-Jag älskar att prata med dig, det vet du. -Ja.
I stunder som denna, börjar jag tro på ödet.
-Om du förstår. -Det är en början.
-Jag… -Jag förstår precis.
Jag är i sjunde himlen och ler hela tiden. Det finns ett steg i mitt skutt.
Så säger man inte.
Det känns bara så rätt.
Han bidrar med det som jag inte visste saknades i mitt liv.
Jag blir äcklad av mig själv. Vem är jag ens?
Gud hade en plan.
-Så det går väldigt bra? -Ja, hon är den rätta.
-Nämen! -Ja, jag vet.
Det var det, killar.
Shayne är min kille. Jag är så glad. Jag skulle kalla det för besatthet.
Vad har hänt?
Jag har tänkt på honom hela tiden, och nu bekräftade han mina känslor.
Vad fint!
Han skrev mitt namn på framsidan av anteckningsboken.
Han har sagt till de andra att han vill ha mig.
-Vad heter han i efternamn? -Det vet jag inte.
Alla dejtar alla. Shayne måste berätta vad han vill.
-Blivande fru Shayne. -Ni får alla komma på bröllopet.
-Hallå? -Hejsan.
-Hej. -Hej.
-Jag hörde att du friade idag. -Va?
Till Natalie.
Är du redan såld på en av tjejerna?
Jag ska vara ärlig.
Jag vill fortsätta prata med dig och lära känna dig bättre.
Jag tänker, ifall du tycker att jag är tyst.
Är inte tanken att vi ska fullfölja proceduren?
Hur som helst…
-Vad har du på dig? -Jag har ett matchande set på mig.
Shorts med hög midja och en magtröja. Samt en flanellskjorta.
Så sexigt!
Får jag låna dina flanellskjortor?
-Ja, i sovrummet. -Självklart.
Herregud…
-Dricker du alkohol? -Nej, inte än. Jag vill inte dricka ensam.
Vem har tagit champagnen?
-Jag känner för en burrito. -Ge mig hälften.
-Vill du det? -Får jag hälften?
Jag ska nog plocka isär den.
Det är ett sjukt experiment. Jag känner redan så många känslor.
Jag har aldrig varit med en person som jag litar på helt och hållet.
Ända sen jag och Nick träffades, har vi snackat och lärt känna varandra.
Det känns som att vi har känt varandra hela livet, men bara några dar har gått.
Jag vet inte hur min pojkvän ser ut. Det är superkonstigt.
Han är bara nån meter bort.
Du har en tjej som väntar. Det är du som måste ta steget nu.
Ja, och det tänker jag göra. Jag har bestämt mig för Danielle.
Och…jag är redo att satsa.
Det…ska hon få veta.
Ha så kul!
Jag känner mig lugn och glad med Danielle.
Bandet mellan oss är så starkt och unikt på många sätt.
Och det är tack vare vårt engagemang
och att vi har lagt timmar på att lära känna varandra
på ett sätt som vanligtvis kan ta flera år.
-Jag älskar bondemarknader. -Jag också.
Vi borde besöka en.
Det är roligare att besöka dem med nån annan.
Ja, precis. Vi skriver upp det på listan.
-Och så vill vi ut och cykla. -Ja, just det.
-Jag brukar känna vad andra känner. -Samma här.
Jag dejtade en person för typ fem år sen,
och hon ansåg att min empati var en svaghet.
-Det är inte bra för henne att tänka så. -Verkligen inte.
-Jag gillar verkligen empatiska människor. -Samma här.
Jag relaterar bättre till empatiska människor.
-Jag gissar att det är likadant för dig. -Precis.
Mina vänner är indelade i olika grupper. Det beror nog delvis på det.
Vad lustigt! Jag är likadan.
Har vi pratat om barn?
Jag vill ha barn, men jag vill också kunna resa.
-Samma här. Hinna umgås innan… -Ja, precis.
…vi umgås som en familj.
Jag vill inte bestämma en ålder nu. Det lär komma naturligt.
-Samma här. -Japp.
Jag har tänkt mycket på dig sen sist.
-Igår kunde jag inte sluta tänka på dig. -För mig är det precis likadant.
Det känns som att vi redan vet vad den andre tänker.
I så många andra förhållanden har det alltid hänt nåt till slut.
Och jag är rädd att nåt dåligt ska hända…
-Varför gråter jag? -Det gör inget.
-Jag är känslosam. -Jag skulle vilja ge dig en kram.
Ja… Jag gråter så lätt, oavsett om jag är glad eller ledsen.
-Eller arg. Det är allt jag har. -Jag gillar det.
Du är känslig. Var dig själv.
-Har du öppnat din Ring Pop? -Nej.
Då gör du det nu. Hoppas att den passar.
-Sätt den på ringfingret. -Okej.
Föreställ dig en prinsesslipning.
Ja! Jag är så lycklig.
Du gör mig lyckligare än…
Än nånsin förut.
Jag har aldrig varit i ett förhållande som jag inte har känt mig reserverad i.
Den där ångesten som jag brukar känna har också alltid varit där, och…
Det känns konstigt. Det är som att jag inte tror på det…
Jag målar upp scenarier som inte är på riktigt.
-Som att jag inte förtjänar dig. -Så ska du inte tänka.
Vi gör det här tillsammans, du och jag.
Jag uppskattar att hon vågar dela med sig av sina osäkerheter.
Jag litar på henne. Jag kan berätta allt för henne.
Jag tenderar att börja gilla saker och ting med tiden,
men så här har jag aldrig känt.
För mig är den kontakten mellan oss så stark
att jag inte kan föreställa mig ett liv utan henne,
trots att vi aldrig har sett varandra.
Det här är helt sjukt. Jag kan knappt tro det.
Hur mår du?
-Bra. Hur mår du? -Jättebra.
-Din present är här. -Jag vet.
När vi först träffades, attraherades jag av din energi.
Och när jag lärde känna dig och fick veta vem du är,
vad som motiverar dig som person,
varför du är som du är och tänker och känner som du gör,
så kände jag en koppling till dig
på ett sätt som jag aldrig har känt förut.
Ja.
Vi har pratat om att det i våra familjer inte har funnits ett perfekt äktenskap,
men även om att vi kan skriva vår egen historia.
Om du öppnar presenten…
Detta är början på vår historia,
i vilken vi träffades utan att få se varandra.
Det här är vår början.
Resten av boken är tom,
men vi kan fylla den med minnen och de äventyr som ett äktenskap innebär.
-Jag har gått ner på knä. -Åh, nej…
Nu undrar jag om du vill gifta dig med mig.
Ja. Ja, gärna.
Jag kramar väggen. Herregud…
Jag vill krama dig.
Ja, herregud… Ställ dig vid väggen och krama mig.
Jag börjar gråta.
-Jag längtar till vårt bröllop. -Jag med.
Jag är så lycklig. Jag är kär, och det är nog han också.
Det känns som att experimentet var ödet. Det börjar likna en saga.
Med tanke på hur ängslig jag brukar vara
och hur lugn och lycklig jag känner mig idag,
och att allt jag bryr mig om just nu är att få träffa dig…
Jag har aldrig varit med om det tidigare. Varken på jobbet eller annars.
Som person ifrågasätter jag alltid mig själv.
Jag ifrågasätter varför nån vill vara med mig.
Nu behöver jag inte göra det, för nu vet jag varför.
Och det ska du alltid veta.
Jag brukar inte tro på vad andra säger, men jag tror på allt du säger.
-Jag vill så gärna träffa dig. -Ja, jag måste få krama nåt!
-Jag älskar dig. -Och jag älskar dig.
-Vi är förlovade. -Det är fantastiskt, älskling.
-Jag älskar dig. -Och jag dig.
Jag vet…
Kolla vad sött!
-Är du förlovad? -Ja.
Så ja!
Herregud! Förlovad!
Herregud!
Aloha.
Varje gång jag pratar med Shayne, känner jag mig så trygg och lycklig.
Magkänslan säger att jag kommer att tillbringa resten av livet med honom.
Han är den rätte.
-Hej. -Hej.
-Vem pratar jag med? -Du får gissa.
Jaha, Shaina. Då vet jag.
-Va? -Jag hoppades på det.
Vad har du på dig?
Hallå?
Shaina, lägg av.
-Det är Natalie. -Såklart…
Förlåt.
Är allt bra?
Mår du bra?
Tycker du att jag är en idiot nu?
Alltså…
I så fall är det ganska konstigt. Inget illa menat, men…
Du pratar också med andra, eller hur?
Hallå?
-Hallå? -Ja, jag är här.
Jag behöver bara tänka.
-Varför då? -Jag känner mig rätt så lurad.
På riktigt?
-Ja, typ. -Varför då?
Om du vill utforska en annan relation,
så prata inte om vad vi ska göra i Chicago och så vidare.
Ta inte upp det.
Jag ska vara ärlig.
Jag försöker vara öppen mot alla i samtalen.
Jag vill inte att du ska må dåligt, men jag är här för att hitta min fru.
Och jag ger mitt allt. Jag är en passionerad person.
Jag måste få prata med andra.
Jag känner mig sårad. Du vet att jag har känslor för dig.
Du har uppenbarligen känslor för henne, vilket är okej, men lura mig inte…
Jag lurar dig inte. Det är inte min avsikt.
Ditt namn står på mitt bokomslag med ett hjärta runt.
Du är mitt förstahandsval. Det ska du veta.
Jag är här av rätt skäl…
Och det tvivlar jag inte på, men jag vill inte höra nån skit.
Du är inte rättvis.
-Får jag prata klart? -Jag har placerats här.
Det här är ingen normal situation. Varför får jag skit för det?
Det är en del av upplevelsen.
Jag vill inte att du ska känna så. Jag vill inte skälla på dig.
Jag försöker bara förstå.
Jag vill inte göra dig arg eller frustrerad…
Jag är frustrerad. Hur tydligare skulle jag kunna vara?
Jag undrar bara om du tror att det här leder nånvart.
Om det här bakslaget kommer att förändra allt,
så antar jag att vi inte har det som vi trodde att vi hade.
Just nu känner jag mig less.
Jag drar. Det är inte värt att stanna här.
Fan!
-Vad har hänt? -Jag vill inte vara kvar här.
Hej!
-Natalie, hur mår du? -Inte alls bra.
Okej… Det är ingen fara.
Jag drar.
Jag vill gifta mig med Danielle trots att jag aldrig har sett henne.
Jag är i chocktillstånd. Jag anade inte att det skulle bli så.
Man vill bli älskad för sitt riktiga jag.
Jag är så tacksam att jag fick vara med om det här
och hitta nån som älskar mig.
Han älskar mig för den jag är, och jag älskar Nick för den han är.
Vi känner varandra bättre än nån annan.
Att hon vill vara min partner,
gifta sig med mig och ha mig som sin make…
Jag har aldrig känt mig lika ödmjuk och till freds.
Jag har aldrig haft den här kontakten med nån annan förut.
Hon är den bästa människan i hela världen.
Jag har försökt att föreställa mig Nick tusen gånger om.
Jag har föreställt mig att han är 30 eller 240 cm lång,
och att han väger 140 eller 20 kg.
Jag har föreställt mig honom på alla möjliga vis.
Jag har typ föreställt mig honom som en stor, blå vägg.
Det är det som jag har sett när vi har samtalat.
Jag känner mig redan som världens lyckligaste tjej.
Klart att han attraherar mig.
Även om han inte har några tänder, så skulle jag kyssa honom.
Det jag bävade för inför detta var
att mitt utseende inte skulle motsvara den andra personens förväntningar.
Min relation till Nick är så pass bra att jag inte är orolig för det längre.
Han är en så bra matchning för mig
att han lär tycka att jag är vacker oavsett vad.
Man vill att ens livs kärlek ska göra det.
Vad sjukt! Jag har gåshud.
"Titta inte på benen. Håret reser sig där."
Undertexter: Viktor Hessel