СЕРІАЛ NETFLIX
Поцілуй мене.
Кохаю тебе.
Це…
-Можна з тобою поговорити? -Так. У вас усе добре?
У нас усе добре. Інколи бувають незначні суперечки…
-Правда? -Так.
Це не завжди щастя. Це не завжди веселки та інше, тож…
-Але я відчуваю, що так і має бути. -У нас з Іянною такого нема.
Починаючи з Мексики й до цього часу.
-Ми весь час на одній хвилі. -Це чудово, друже.
Батько дав мені хорошу пораду: які б у тебе не були проблеми,
або суперечки, ніколи не лягай спати злим.
А я так робив. Я лягав злим,
коли ми зависали в барі.
Якщо чесно, Меллорі розповіла мені про коментар
щодо її обручки, я не знаю, бро, це було…
Я знаю, що вона не зацінила коментар про те, що її обручка не золота.
Я сказав це жартома, бо знав, що вона хотіла золоту обручку,
але я не хотів кинути тінь на тебе. Ти знаєш, який я. Я весь час жартую.
Я не казав нічого такого:
«Я б дістав тобі це, чи зробив це». Цього не було.
У нас були стосунки в кімнатах. Вона прийняла рішення.
Я повністю приймаю її рішення.
Я постійно їй кажу:
«Сел чудовий. Тобі пощастить, якщо ви будете разом».
Будь-хто був би щасливим з тобою.
Якщо ти щасливий, вона щаслива, я радий за вас.
Щасти вам обом.
Я хотів прояснити ситуацію. Це було непорозуміння.
Я знайшов свою людину і я щасливий з нею, тож усе інше забуто.
У мене є почуття лише до Іянни.
Якщо все буде добре, ми одружимося за два тижні. Ого.
-Здається, усе добре. Занадто добре. -Так і має бути.
-Будьмо. -Будьмо, бро!
-Мені тепло. Візьми моє пальто. -Ще одне пальто. Ти такий милий.
Тобі було весело сьогодні? Так.
-А тобі? -Усе було добре.
-Що? -Як щодо тебе?
Нічого, ти дивишся на мене кумедно,
ніби хочеш щось сказати.
-Тобі зараз незручно? -Так. Жахливо.
-Що вона сказала? -Шейна?
Вона назвала наші стосунки фальшивими.
І щойно сказала, що ми несумісні.
-І все таке. Так. -Чекай. Що?
Так. Вона весь час тебе критикувала.
-Справді? -Так.
-Не може бути, що хтось так думає. -Я не знаю.
Узагалі-то, я не знаю, чи є ще щось,
що я пропустив?
-Не знаю. -Я щось пропустив?
Я запитую тебе, бо хочу знати.
Я тебе не критикую. Цікаво, чому вона так сказала.
-Не знаю. -Це…
Я ніколи не говорила з нею про нас, лише казала, що в нас усе добре.
Тож, це божевілля.
-Що божевілля? -Що ми фальшива пара?
-Гадаєш, ми фальшива пара? -Ні. А ти?
Ні. Вони можуть називати мене, як хочуть, але я не вірю в це.
Ну, я кохаю тебе.
Якщо чесно, я не думаю, що в Шейни сильний зв'язок з Кайлом.
Гадаю, їй важко уявити, що в нас із Шейном він може бути сильним.
У кімнатах були лише ми із Шейном.
Не треба було хвилюватися, що інші вплинуть на наші стосунки.
Наприклад, інші хлопці чи дівчата,
що пишуть нам або намагаються дістати нас.
Я не хвилююся, що весілля за два тижні.
Я знаю, що вийду за нього заміж. Я кохаю його таким, яким він є.
І я знаю, що хочу бути з ним до кінця життя.
Може, займемося коханням на пляжі?
Може, зробимо дітей зараз?
Так.
14 ДНІВ ДО ВЕСІЛЬ
-Я тебе захищаю від дощу? -Майже ні.
Це маленька парасолька. Не думав, що буде такий дощ.
Сьогодні Даніель уперше побачить моє житло,
і ми подумаємо, як зробити
дім з місця, яке було моїм домом кілька років.
-А де красунчик? -Він тут.
О так!
Я хвилююся, що вона відчує, що це не її.
Весілля за кілька тижнів.
Тому для мене найважливіше,
щоб вона відчувала, що це наш дім, і щоб їй було тут зручно.
-Твоя квартира така гарна. -Так, це мій куточок.
-Це головна спальня. -Де? Це твоя кімната.
Я щаслива, що житиму з ним до кінця життя. Ти такий милий.
Я не можу… Подивімося шафу. Хочу побачити, як розмістити свої речі.
Мені здається, що я переїду в гостьову шафу.
Гадаю, гостьова кімната буде моєю шафою.
Ого. «Затока Доусона»?
Замовкни.
-Я оцінюю тебе. -Так.
Решта колекції DVD. До речі, усе за алфавітом.
-Боже мій. -Так.
Мені це не подобається.
Мене це трохи турбує, бо він дуже акуратний.
Коли порядок збивається, стає…
-Тепер я знаю, як тебе розлютити. -Так.
Я неакуратна
й боюся, що це може бути проблемою.
Уявляєш, що ти можеш тут жити?
Якщо ми придумаємо, як розмістити мої речі.
Тебе турбує одяг. Це єдине?
У мене багато речей. Я маю взяти із собою відеоігри.
Що ми з ними робитимемо?
Тут я кажу:
-«Ні. Ігри мають бути в іншому місці». -Вони, точно, будуть зі мною.
-Але де це зберігати? У шафі? -Мої просто розкладені.
-Для легкого доступу. -Ні.
Побачиш, коли прийдеш. Усе розкладено.
-Справді? -Я граю цілий день.
-Ти б просто все розклала? -Я так і роблю.
Можемо покласти в той кошик?
Барабанний набір?
Не можна просто розкласти все. Нам не 15.
Ти їм сподобаєшся.
Вони нічого не знають, тому ти цього не знаєш.
Ми зустрінемося з батьками Джерретта.
Він не розповів їм про цей експеримент.
Мені здається, що ти маєш їх попередити.
Бо його батько традиційний.
Іноді я відчуваю себе другою скрипкою.
Я глибоко вдихну.
Познайомитись із сім'єю Джерретта як наречена
дуже важливо для мене.
-Ти готова, мала? -Ти такий милий.
Я кохаю Джерретта, сподіваюся, я їм сподобаюсь і все пройде гладко.
-Ого. -Привіт.
Ну, привіт, Джерретте й компанія.
-Привіт. -Привіт.
-Привіт. Яка ти мила. -Це Іянна.
-Іянно, привіт. -Привіт.
-Це мій тато. -Раді знайомству.
-Це моя мама Феліція. -Що відбувається? Розкажіть нам.
-Що?! -Що?!
Це жарт?
Що?!
-Так. -Не змушуй мене плакати.
-Не поспішай. -Зачекай.
Зачекай! Де серветка, люди?
Що?!
-Він обрав красуню. -Дякую.
Ого, ласкаво просимо до родини.
-Дякую. -Ого!
Тату? Ти цього не очікував?
Зовсім ні. Ти…
Годі. Агов.
Що?
-Скільки всього. -Ну, це добре. Дату вже визначили?
7 червня.
Якого року?
За два тижні.
-Так. -Ого.
-Гаразд, нам сісти? Ну ж бо. -Так.
Але ви взагалі не бачили одне одного.
Ви спілкувалися через…
-Стіну. -Динамік у стіні.
Ти ставив їй запитання,
щоб зрозуміти, який вона має вигляд?
-Ні. Я не хотів нічого знати. -Він не хотів знати.
-Справді? -Він нічого не хотів знати.
Я хотів повністю зануритись у цей процес і експеримент
і дізнатися, якою вона є,
без зовнішнього шуму, зокрема зовнішності, і по-справжньому пізнати її.
Я прийняв ці правила.
-Що зачепило твоє серце? -Її витривалість і сильна особистість.
-Ого. -І саме це привабило мене.
Я міг відштовхуватися лише від її слів.
Людина, якою вона себе описала в кімнатах,
і весь час, коли ми зустрічалися, вона залишалася такою.
-У цьому й різниця. -Так.
Треба пізнати внутрішній світ, перш ніж приймати зовнішність.
Наше перше побачення було на мій день народження.
Так.
Як і у вас,
у нас була така розмова, якої не було раніше з іншими жінками.
Я сидів так…
На кожне її слово я реагував так…
Ми сиділи до закриття ресторану.
-Просто говорили. -Так.
Ми разом уже 25 років.
-Досі разом. -Досі разом.
-Хочу сказати, продовжуйте говорити. -Спілкуйтеся.
Спілкуйтесь і створюйте історії.
Це історія.
-Так. -Так.
-Він сказав, що я священник? -Так, сказав.
Тож я…
Для мене дуже важливо
мати змогу провести для вас церемонію.
Я маю на увазі ось там…
Це дуже важливо.
Так.
Ти мій первісток.
Люди просили мене провести весільну церемонію,
але Бог не дозволив, бо я вважаю, що перше весілля
має бути твоє.
-Боже. -Гаразд, любий. Добре.
-Думаю, ти благословляєш. -Дякую.
Дякую, що прийняли нас так, мені дуже приємно.
Джерретт пишався, що я його майбутня дружина.
Тепер я почуваюся ближче до нього.
Я бачу себе частиною цієї родини,
хочу щоб Джерретт відчув це також,
але я знаю, що з моїми батьками так не буде.
Атмосфера буде іншою.
Це буде серйозніше й напруженіше. Боже, він має зустрітися з моїми батьками.
Гаразд, лише кілька речей.
-Добре. -Це ненадовго.
Лише пару шкарпеток.
Я рада побачити житло Села й познайомитися з його сусідом Цезарем.
Ти нервуєш, що я дивлюся на твої речі?
-Ні, дивись. -Гаразд.
Мені нічого приховувати.
Мені подобається, що ти опускаєш кришку. Я бачу тебе.
-Я знаю, це важливо. Так. -Я бачу серветки. Гаразд.
Критикуєш мене.
Я не здивована. Я уявляла, що тут чистота й порядок.
-Здається, я чую… Чувак! -Агов.
-Привіт! -Як справи? Цезар.
-Меллорі. Рада знайомству. -Це моя наречена Меллорі.
Боже.
Як справи?
Дуже добре. Друже, хочеш коктейль?
-Так. -Я щось приготую.
Мені сподобалася ваша домівка. Тут гарно й світло.
Ми тут уже рік. Ми познайомилися в коледжі.
Ми обоє вивчали музику,
я якийсь час викладав.
-Отже, ти вчитель музики. -Так.
-Ви часто співаєте разом? -Так, часто.
Мені легко було розповісти Меллорі про свій світ. Вона сюди вписується.
Якби ми з Меллорі створили сім'ю, я б постійно співав дітям,
гадаю, Меллорі це сподобалося б.
Ми були б наче маленька група маріачі.
Із Сьєрра-Морени
Люба, вони справді спускаються
Пара чорних оченят
Люба, пробирайся сюди
Ця родимка
Моя люба, біля твого рота
Не підпускай до неї нікого
Моя люба, бо вона належить лише мені
Ай-яй-яй-яй
Співай і не плач
Бо спів приносить щастя
Моя люба, серце
Боже, ви такі… Ви змусили мене плакати.
Ви такі молодці.
Я зрозуміла, що закохуюсь у Села,
коли він заспівав мені в кімнатах.
Ніхто такого не робив для мене,
і Сел відрізняється від чоловіків, з якими я зазвичай розмовляю.
Він набагато більше…
У нього такий зв'язок з емоціями й почуттями, і він вміє їх показувати.
Спостерігаючи, як він співає і дивиться на мене,
мені було так добре.
Сьогодні я в нього закохалася ще більше.
Я так розчулилася. Ви такі молодці.
12 ДНІВ ДО ВЕСІЛЬ
Я хочу побачити твою оселю. Побачити, де живе Шейкі Шейк.
Їдь додому.
Ти опустив крісло.
Навіщо мати «Теслу», якщо не ставити її на автопілот?
Ти перебільшуєш.
Гаразд, знаєш що? Треба витиснути з неї все.
Любий.
-Боже мій. -Я не знав, що їду 140 км на годину. Ой.
-Не відчула, так? -Не зовсім.
Ти намагаєшся доїхати за п'ять хвилин?
Це було сексуально. Люблю швидкі машини.
Знайомство Діпс з моїм житлом робить усе реальнішим.
Ми житимемо тут разом як чоловік і дружина.
-Заплющ очі. -Добре.
Гаразд! Розплющ!
Чорт забирай! Неймовірно.
-Оце так квартира! -Що?!
Тут панує парубоцька атмосфера.
-Парубоцька атмосфера. -Усе чорне.
Так легше. Можеш щось змінити.
Треба додати дівчачої магії. Що це?
Свічка.
Чорна свічка?
-Усе чорне. Так легше. -Боже.
-Так легше. -Потрібні кольорові акценти.
-Думаєш? Добре. -Трохи. Трішки рожевого.
Тут потрібна жіноча рука. Я згоден.
Чорт забирай. Чекай, тут так гарно.
-Радий, що тобі подобається. -Дуже гарно.
Було чудово жити вдома, але я готова покинути батьківський дім.
Мені подобається його квартира.
Є речі, які я б змінила.
Тут можна сидіти та їсти удвох.
Мені дуже подобається.
Тут мило й затишно.
Я можу уявити собі гарне спільне життя.
Де ти бачиш себе за п'ять років? Досі в місті?
Думаю, за п'ять років я буду в місті.
Я хочу цього, бо я відкриваю офіс тут і…
-Ти хочеш ростити дітей у місті? -Треба достатньо грошей для хорошої школи.
-Треба працювати. -Працювати та краще зосередитись.
-У нас може бути лише одна чи дві дитини. -Так.
-Показати мою кімнату? -Так. Ходімо.
-Добре. -Момент, якого я чекала.
Ми на місці.
-Гаразд! У тебе величезне ліжко. -Трохи безлад.
Повірити в це не можу.
Я в квартирі, де житиму
зі своїм майбутнім чоловіком.
Як це може не викликати бажання фліртувати й веселитися?
І ми це зробимо.
Я говорю про шлюб.
Поглянь. Відкрий штори.
-Тож… -Ого! Гарно.
Так.
Де твоя ковдра?
-Це хіба не ковдра? Це… -Ясно.
Вона дуже м'яка. Нехай тебе не обманює сірий колір. Вона зручна.
Треба додати трохи кольору.
Додати кольору. Я вмикаю матрац із підігрівом…
-Ясно. -І нагріваю перед сном.
Любиш, щоб було гаряче?
-Як у джакузі. -Боже мій.
-Це ліжко-джакузі. -Дуже гарно.
Мені подобається.
-Тобі страшно? -Дуже.
-Чому тобі страшно? -Я так нервую.
Що значить «чому мені страшно»? Це дуже важливо.
Майже на місці.
-Я вирву й упісяюсь. -Справді?
Так. Ти нервуєш?
Ти їм сподобаєшся. Мене хвилює не це.
Я просто нервуюся через те, що іноді я хвилююся поруч із ними,
бо це все впливає на мене.
Ні! Ми будемо дуже тривожними!
Я кажу: «Заспокойся і будь сильною».
-Купка тривожних людей. -Я знаю.
Ми на місці.
Боже мій.
Сьогодні я знайомлю Даніель з мамою і сестрами вперше.
Це дуже унікальна ситуація,
і я думаю, що коли я приводив когось, щоб познайомити з мамою,
їй треба був час, щоб звикнути.
Гадаю, коли ми приїдемо сьогодні, це буде досить очевидно.
Привіт.
Привіт!
-Привіт. Рада знайомству! -Привіт. Я Джен. Рада знайомству.
Даніель. Дуже приємно.
-Привіт. Дуже приємно. -Навзаєм.
-Це для вас. -Привіт.
Так. Я так хвилююся.
-Ми теж. Я думала… -Боже мій!
-Хочеш вина? -Залюбки.
Ми прості люди. Не хвилюйся через зустріч із нами.
Тепер, коли всі знають, усі нервують…
-Так. -Так.
Вона нервує через усе.
Буквально через усе. Я вся як на голках.
Що змусило тебе піти на таке, щоб знайти кохання?
На це було кілька причин. Я дуже невпевнена в собі.
Я схудла на 32 кг, тому іноді мені важко
діяти правильно, коли я вперше зустрічаюся з людьми.
Чомусь я відчувала впевненість у наших стосунках з першого дня.
Він мене заспокоює. Також через наші розмови.
Зазвичай такі розмови відбуваються за кілька місяців.
Але, знаючи, що ця людина,
теж хоче одружитися,
ти не боїшся піднімати певні питання.
Якби я заговорила про дітей на третьому побаченні,
він би сказав: «Ого», але ми обоє цього хочемо.
Це зовсім інше.
Я ніколи не була з людиною,
яка б викликала в мене такі почуття не лише до себе, але й до мене.
Кожного дня, коли ми потрапляємо в різні ситуації,
я не можу не думати про те, наскільки було б гірше,
якби його не було поруч зі мною.
Ми різні, але в нас схожі думки щодо різних питань.
Я хочу довести мамі Ніка, що кохаю її сина,
попри все божевілля нашої історії.
Якщо я не сподобаюся сім'ї нареченого,
це може змусити Ніка сказати «ні» біля вівтаря.
Лише думка про це розбиває мені серце.
Нам так весело разом, у нас спільні інтереси,
але є жахливі миті, через які нам довелося пройти,
коли я думала: «Якби я проходила через це з іншим…»
Що це за жахливі миті?
Скільки часу ви разом?
Отже, усе надто чутливе.
Іноді найменші речі ускладнюються і перетворюються на великі проблеми.
Потім говориш про інше.
Ти впораєшся з його одержимістю душем двічі на день?
-Що? Я більше так не роблю. -Ні?
-У нього були нав'язливі думки щодо душу. -Можна назвати це інакше?
Незначний ОКР щодо цього й миття рук.
-Він помішаний на гігієні. -У нього ОКР щодо миття рук та гігієни.
Він дуже прискіпливий до їжі, до хліба.
-Буду знати. -Вона допомагає мені розслабитися.
-Так. -Це добре.
Як ти зрозумів це? За всі ці роки, що…
Ми майже не знали твоїх дівчат, а тепер ти кажеш:
«Я заручений, і ми прийдемо до вас».
У нас однакові бажання. Ми хочемо мати сім'ю.
Ми хочемо переконатися, що ми… одружуємося з правильних причин.
Ми хочемо переконатися, що ми не ігноруємо перешкоди,
які існують зараз чи будуть у майбутньому.
Мені здається, це дивно.
У нього були стосунки, які тривали багато років,
і він так і не зміг узяти на себе шлюбне зобов'язання.
Знаєш, це дуже важливе рішення, а ти…
не хочу казати, зациклений на розлученні.
-Я знаю, що ти ніколи не радів цьому. -Ні.
Я радий, бо ви з татом ненавиділи одне одного.
Якби ви залишилися разом, думаю, ми всі були б у дупі.
Ми не хочемо одружуватися з неправильних причин.
Не хочемо розлучатися. Не хочемо…
Не думаю, що хтось хоче розлучатися, коли одружується.
Усе буває.
Люди розходяться в різні сторони.
Ніхто не збирається цього робити.
Це дуже швидкий процес.
Звідки ти знаєш, що на шляху не буде дрібних чи значних проблем?
Я знаю, що ви говорили про дітей.
Але коли фаза медового місяця скінчиться, чи є у вас достатній фундамент
довіри чи чогось іншого, що допоможе протриматися?
У нас багато спільного, але ми доповнюємо одне одного там, де ми протилежні.
Він бачив мою сильну панічну атаку в Мексиці.
Я подумала: «Боже, він передумає?»
Але те, як він мене підтримував, перевершило все,
що я хотіла,
і змусило мене почуватися в десять разів краще.
Він полюбив мене за недоліки, якими я хотіла його відлякати,
і тоді я подумала: «Немає взагалі…» Я зараз заплачу.
Я не проти заручин,
якщо ви вважаєте, що це правильно.
Наскільки ми впевнені, це божевілля,
хотіла би я це сформулювати.
Я не можу припинити почуватися вдячною.
Гаразд. Нам треба йти.
-Так. -Рада знайомству.
-Раді знайомству. -Я тебе обійму. Вибач.
Я не знала, чи мій син колись одружиться.
Тому що жодні стосунки не спрацювали і я подумала:
«Гаразд. Може, він не створений для шлюбу». Не знаю.
-Бачиш? Непогано. Так? -Так.
Але якщо він вважає шлюб з Даніель правильним кроком, це його рішення.
Тому я маю довіряти йому та його інстинкту.
Якщо він вважає, що це його шлях,
усе в його руках.
Схоже, вона мила.
Не знаю. Я повірю, коли побачу.
-Будьмо. -Будьмо.
На весіллі теж буде шампанське?
-Так. -Дом?
Дом Периньйон?
Я не думала, що зможу бути такою щасливою.
Я думала, що знала, що таке кохання.
Зустрівшись із Шейном і покохавши його, я зрозуміла, що не знала, що це таке.
Це божевілля, таке відчуття, що моє життя стало повним.
Боже мій. Чому я така огидна?
Якби стара я спостерігала за мною зараз,
гадаю, її б знудило від цих слів.
-Будьмо. -Будьмо!
Ого, ти нервуєш через планування весілля?
Не можеш навіть узяти келих?
Це стрес. Понад усе мене хвилює список гостей.
-Гаразд. Тож, гадаю, одне питання знято. -Знято.
Думаю, що стосується їжі, візьмемо традиційне…
Добре, але я хочу дві речі.
-Я про це подбаю. -Гаразд.
Які дві речі?
Можна взяти фонтан з коктейлем «Олд фешн»?
-З якого виливається коктейль. -Що?
Це як водний фонтан.
Через численні трубки та яруси з нього витікає коктейль.
Бум, готово. Бум, «Олд фешн». Бум.
Він необмежений, це як…
-Я такого не бачила. -А також сирні палички.
-Добре. -Ти не проти?
Ми подаватимемо сирні палички?
Ні. Гадаю, треба зробити щось типу дитячого буфету.
У нас є хот-доги, піца, макарони та сир.
Сирні палички. Думаю, це було б… Це підходить для всіх.
Ти не помилишся. Вирізка — ризикований варіант.
Шейне, у моєї родини непереносність лактози.
-Справді? -Так.
Моя родина виросла на молоці й сирі.
До того ж, моя сім'я не п'є, тож…
Боже. У Вісконсині тільки те й роблять, що п'ють.
-Я знаю. -Це буде так…
-Так -Це буде дике весілля.
Не пам'ятаю, коли востаннє пили мої батьки чи хтось із сім'ї. На свята.
Не пам'ятаю, коли востаннє мої батьки чи родичі не пили.
Так.
Чесно кажучи, повертаючись до фонтану з коктейлем…
Без жартів, це хороша ідея, бо мій батько любив цей коктейль.
Було б добре, якби щось нагадувало про нього на весіллі.
Щось, що б показувало, що він там буде,
я думаю про нього й усе таке.
Думаю, це було б круто,
бо я знаю, що він хотів би випити з нами й усе таке.
-Було б весело. -Буде дуже весело.
Сім'я дуже важлива.
Оскільки я втратив батька кілька місяців тому,
можливість мати іншого батька, чесно кажучи, найбільше мене радує.
Що ти хочеш зі своєї культури?
Це складно, бо корейські страви — це не просто страви.
-Повсюди використовують панчхани. -Як це називається?
-Панчхан. Це маленькі страви. -Пан хан?
Це пан хан? Я запитую. Я не знаю.
Допоможи мені. Я не хочу здаватися ідіотом перед твоєю родиною.
Навіщо це повторювати…
-Що? Пан хан? -Не треба… Годі.
Пунчон. Я так облажаюся.
Я піду до твоїх бабусі й дідуся і скажу…
Як там «на»?
-Ні. -Високо, так?
-Боже. -«Не». Це означає «так».
Боже мій.
Не.
-Добре, так? -Годі.
Я за це вип'ю.
10 ДНІВ ДО ВЕСІЛЬ
Боже! Я така рада! Ти зустрінеш мою сестру.
-Я такий радий. -Ура!
Я трохи нервую.
Не нервуй. Вона… Ні, вона чудова.
Для мене кохання — це…
Це не казка з романтичних комедій.
Для мене кохання — це фундамент, який ми із Селом почали створювати,
починаючи з розмов у кімнатах
і важких розмов, які в нас були.
Це зустріч із родинами. Це все — кохання.
-Зробімо це. -Добре.
Сьогодні я познайомлю Села з моєю сестрою Тіффані.
Зустріч із Селом і нами обома буде дуже реальною для неї.
Тіфф!
Я така рада.
Знаю, тобі подобається червоне вино, тому я приніс тобі його.
Це так. Дуже дякую.
-Дуже мило. -Так!
-Це чудово. Це цікаво. -Я знаю.
Це так, правда? Я відчуваю, що найважче було зрозуміти,
через що ми пройшли.
Але я тут, щоб відповісти.
Я знаю Меллорі та історію її стосунків,
у неї були тривалі стосунки, але без шлюбу.
У мене питання до тебе, Селе,
яка в тебе історія стосунків?
У тебе були серйозні стосунки? Ти комусь освідчувався?
Тричі. Ні, я жартую.
Взагалі-то, я чекала, що він скаже «Ну…»
Історія моїх стосунків трохи інша, ніж у Меллорі.
Я знаю, що вона зустрічалася шість років. Але я…
Найдовші стосунки тривали два з половиною роки.
Не дуже довго.
Так. Не довго.
Але, знаєш, я з дуже католицької родини,
і серйозно зустрічатися я почав після 21.
Я був дуже спокійний. Я був дуже замкнений.
І ти готовий піти на це божевілля разом?
-Ми вчимося. -І ти її кохаєш, Селе?
Можеш сказати: «Це та, кого я кохаю»?
-Так. -Добре.
-Так. -Бо це дуже серйозно.
-Я знаю. -Ти освідчився.
-Так. -Отже, ти хочеш одружитися.
-Отже, ви плануєте весілля. -Так.
Коли весілля?
За два тижні.
Добре. Знаєш що?
Що це означає?
-Яке в Села прізвище? -Перес.
-Перес! -Перес! Вона може не брати його.
Я про те, що навіть не знаю твого прізвища.
-Ми нічого не знаємо про… Нічого. -Так.
Ким ти працюєш? Що ти робиш? Який у тебе заробіток?
Знаєш, вона має освіту. У неї є кар'єра.
У неї є дім. Що їй даси ти?
-До речі, я працюю в туризмі. -Гаразд.
Але ми говорили про фінанси.
У нас однаковий план щодо власних активів.
Ми хочемо мати власні джерела прибутку.
Я не хочу ставати власником того, що належить Меллорі. Ні.
Це її важко зароблене майно. Розумієш, про що я?
Але в партнерстві те, що належить їй, — твоє, і навпаки.
Знаю, це важко зрозуміти, але він освідчився, перш ніж побачив мене.
А я погодилася, до того як побачила його.
Ти погодилася ще до того, як побачила Села?
Так. Так.
Перш ніж побачила його зріст, його волосся, перш ніж побачила…
-Усе. -Ти була щирою?
Так.
Ми хочемо, щоб ти була щаслива, здорова й у безпеці. Це все.
Ти моя найкраща подруга. Ти моя друга мама.
Ти — найкраще, що зі мною було.
Важко ділитися тим,
кого так сильно любиш, з іншими.
Я знаю.
Вона до біса любить мене, і я маю…
Я люблю її і я не… Я не знаю, чому я так здивувалася.
Але я ціную це, бо ніхто не кидав нам із Селом виклик
так, як вона.
Дивіться, цей процес до біса дивний,
але я також розумію, що ніхто не розуміє цей експеримент,
як ми із Селом.
І якщо зрештою я відчую, що це те, що мені потрібно,
або те, що я хочу зробити. Я зроблю це.
Зрештою ми…
Зрештою ви одружуєтеся за два тижні.
Я багато чого не робила,
бо іноді я боюся ризикувати.
Я багато про що шкодую. Я на 100% занурилася в цей процес.
Я була щирою і справжньою,
мені не нав'язують жодних рішень,
і мене ніколи не змусять робити те, чого я не хочу робити.
І я вважаю, що я добре розбираюся в людях і приймаю правильні рішення.
Це одна з причин, чому в нас із Селом виник зв'язок.
-Бо він така сама людина. -Я не можу просити тебе довіряти мені.
Я можу лише попросити довіряти судженням Меллорі.
Я просто хочу, щоб ти знала, що я щиро
говорю про свої почуття і почуття до Меллорі.
Я хочу, щоб ти це знала.
Зважаючи на це, Тіффані, я сподіваюся, що ми отримаємо твоє благословення.
Благословити ваш шлюб?
Ми хочемо отримати твоє благословення.
Знаєш,
я думаю, що несправедливо судити
по такій короткій розмові.
Це важливе питання.
Якщо в день весілля Тіффані вирішить не прийти…
Це нормально. Це її вибір.
Мої батьки не мали підтримки батьків, але…
Але вони обрали одне одного.
Я б хотів, щоб вона була поруч, але це рішення,
яке ми з Мел приймаємо разом.
Ми з Меллорі оберемо одне одного.
Приїхали.
-Приїхали. Можна я щось понесу? -Добре. Тримай це.
Весілля за два тижні,
і я радо познайомлю Діпс із моєю родиною.
-Гаразд. Готова? -Готова.
Ми бачили її сім'ю, і все пройшло добре.
Зараз наша черга,
і я не хвилююся щодо зустрічі,
бо Діпс неймовірна, вона сподобається їм.
Привіт.
Привіт!
Привіт.
Я заходжу до будинку, де я виріс, тільки цього разу в мене є наречена.
Я не нервую.
Це природно й нормально.
І я відчуваю, що я саме там, де маю бути.
Я хотіла спитати, як вам цей досвід —
ви не зустрічалися, а потім…
Я б сказав, що це складно, але дуже сильно.
Це зовсім інший досвід.
Ти йдеш туди з думками: «Гаразд, я…»
Ти хочеш створити емоційний зв'язок і хороший фундамент,
не бачивши цієї людини, бо для цього треба так багато,
ми обоє боролися із цим.
Хто перший зосередив свою увагу на іншому?
Думаю, він.
Така впевненість чи надмірна впевненість.
Мама критикує тебе.
-Упевнені люди часто отримують, що хочуть. -Це правда.
Ми не гаяли часу на безглузді речі.
Не маючи змоги побачити іншу людину,
ти відкриваєш багато різних тем для розмов.
Вона народилася в Індії. Я народився в Індії.
Ти теж.
У нас схожа історія. Вона зустрічалася лише з білими.
-Добре? -Справді?
Він перший індієць, з яким я зустрічалась.
Я перший темношкірий, якого вона поцілувала.
У кімнатах ми говорили про те,
чого я раніше уникав,
що, мабуть, певною мірою ми обоє намагаємося вписатися.
Ти думаєш, що йдеш сюди, щоб зосередитися на пошуку людини,
когось іншого, але ти знаходиш себе.
-Це те, що любить чути мама. -І тато.
-Так.
Знаєте, Діпс бачила мене, мабуть, у найгірших ситуаціях,
і я можу сказати, що я нікого більше
не хочу бачити поруч, тож…
Вона добре розуміє мене.
Навіть у нас усе не ідеально зараз.
Ми 34 роки в шлюбі.
Ви ніколи не зможете піддати одне одного всім випробуванням,
які на вас чекають.
Питання в тому, чи інша людина буде поруч,
може, щоб не пережити це, але зменшити стрес
і полегшити твоє життя.
Якщо вона здатна… Він чи вона на це здатні.
-Це чудова порада. -Я дуже рада.
Водночас я дуже нервую. Шлюб — це непросто.
Над ним треба працювати, але вона доповнює його,
приймає його слабкості й підтримує його,
і навпаки.
Але це не зовсім нормальний спосіб одруження, і це мене хвилює.
Нам з татом вона дуже подобається.
Вона багато в чому ідеальна.
Діпс неймовірна.
Вона така мила й безкорислива,
з нею легко, з нею легко говорити, вона дуже прониклива.
Вона енергійна й балакуча, мені це подобається.
Вона гарна дівчина
всередині й зовні.
Я просто не відчуваю несамовитого
інстинктивного чи анімалістичного потягу,
який я хочу відчути
і який я відчував раніше в інших стосунках.
І найцікавіше те, що в тих стосунках…
-Тобі не подобалося все інше в тій людині. -Так. Саме тому це дуже важко.
Я визнаю, що це важко.
Як так, що це найдосконаліша й найдивовижніша людина, яку я зустрічав,
а потягу немає?
Важко говорити про таке, особливо з мамою.
Зазвичай це зайва інформація.
Я маю спробувати зрозуміти,
чи це те, що я можу подолати.
-Це дуже важко. -Дуже важко.
Відверто кажучи, я зараз більше на її стороні, ніж на твоїй.
Вона могла знайти того, хто кохатиме її такою, як вона є.
-Вона чудова людина. -І я…
Вона не заслуговує на людину, яка дасть їй навіть на пів відсотка менше.
Доброго ранку.
-Доброго ранку. -Доброго ранку, Мамо.
Мені починають подобатися коти.
Вона любить тебе.
Мамо.
Хіба ти не гарна?
Любий, припини. Я щойно прокинулась.
-Нічого. -Припини.
Справді будемо в кросівках на весіллі?
Я, точно, буду у своїх.
-Можеш купити мені такі самі? -Звісно.
Носитимеш їх із сукнею?
-На прийомі. -На прийомі?
Є якісь побажання до сукні?
-Роби що хочеш. Я… -Гаразд.
Якщо ти підеш до вівтаря, це єдине, що має значення.
Правильна відповідь.
Якщо ти підеш до вівтаря і скажеш «так».
-Треба й те, й інше? -Так. Не можна просто піти до вівтаря.
Добре.
Мені щось не варто робити? Наприклад, одягати сукню з відкритою спиною?
-Зачекай. Ось і я. -Що ти робиш сьогодні?
Я їду в місце, яке називається «Персона».
Ти просто сидиш?
Зараз вівторок.
-Тако-вівторок. -Зараз вівторок.
Десь п'ята година.
Що ти робиш сьогодні, якщо не хочеш піти зі мною?
Я подивлюся кілька шоу й почитаю свою книгу.
Бро. Скільки разів мені в нього стріляти?
Я завжди хотіла маленьке весілля в тісному кругу.
-Це ти хочеш велике. -Тепер я уважно слухаю.
«Уважно» означає «з увагою».
Дивно, що навушники налазять тобі на голову.
Справді? Ти дізнаєшся пізніше.
Так, пізніше.
І моя гра зависла. Мені це набридло. Я готуватимуся до вечора.
Це відстій.
Добре.
Я дуже кохаю Джерретта. Я приймаю його таким, яким він є.
Але нам потрібно скеровувати його, щоб він пристосувався
до можливого шлюбу й змінив свій стиль життя.
Він каже, що внесе зміни, але я ще не бачила їх.
Це типу: «Гаразд».
Чи я хочу жити з кимось, хто постійно гуляє?
Не знаю. Це викликає хвилювання.
«ПЕРСОНА»
Ура!
Джерретте!
За повернення Джерретта додому!
-Як справи, Іянно? -Ніяк. Джерретт пішов гуляти.
-Тобі це подобається? -Це нормально.
Ти скоро станеш дружиною. Якого біса?
Дружиною.
9 ДНІВ ДО ВЕСІЛЬ
Ось.
-Ти помітиш, скільки в мене меблів. -Боже мій. Погляньте на цей безлад.
-Замовкни. Привітайся з Віззі. -Як ти так живеш?
-Привіт, Віззі. -Віззі. Будеш милою?
-Привіт. Мені трохи страшно. -Погладь її. Ну ж бо.
Іди сюди. Вона подряпає мене?
-Ні, вона вітається. -Привіт.
У нас із Ніком різні стилі життя. Він бездоганний.
Я вважаю себе охайною, але не бездоганною.
Мене лякає те, що він побачить мою квартиру.
Я знаю, що 28 це не мало, але я молодша за нього.
Тому, гадаю, він може побачити дивні речі в моїй квартирі
й подумати: «Вона не така зріла, як здавалося в кімнатах?»
Що це?
Коли до мене приходять гості, я люблю грати на надувній гітарі.
У мене є набір надувних інструментів.
Ось барабани.
Тут трохи розбився стіл. Якщо маєш інструменти, мені потрібна допомога.
Я зробила знак: «Не танцювати на столах»,
але це не спрацювало.
Ось шафа для курток.
-А це ще одна шафа. -Ого.
-У тебе багато одягу. -Я знаю.
Можеш одягнути це?
Не знаю, чого я очікував, але не цього.
-У неї багато шаф. -Якщо ти вдягнеш це.
Вона заповнила їх
зимовим одягом, весняним одягом
і костюмами.
Як тобі?
Що… Як це сталося?
Я займаюся рекламою, і мене легко переконати.
-Це страшно. -Гаразд. Іди вдягай.
Гаразд, я хороший хлопець, гадаю.
Я хороша.
Ти чудова. Це дико.
Два місяці тому я б не вліз.
Я ніколи не був таким непривабливим у своєму житті.
Маєш гарний вигляд.
Слава богу, я не зняв штани, усе було б видно.
Маєш чудовий вигляд.
Іди сюди.
Не віриться, що я це роблю.
Як ти їх використовуєш? Ти купуєш їх для розваги?
Ти сама носиш їх удома?
Я не ношу їх сама. Я часто приймаю гостей.
Так, але…
Ти така: «Привіт. Дякую, що прийшли», а сама в костюмі хот-дога чи кукурудзи?
Так.
Це те, що я кажу. Ти багато чого ще не бачив,
бо не був зі мною та друзями.
Я намагаюся уявити використання.
-Розваги. -Розваги.
З тієї ж причини в мене є ігри.
-У мене є пістолет Нерф, світлові лазери. -Де Нерф?
Мені подобається в Даніель те, що вона дивакувата.
Але водночас
у нас є різниця у віці,
про яку важливо думати.
Ми на різних етапах у кар'єрі.
У нас різне житло, я власник, а вона — орендар.
Щоб ми одружилися і мали успішний шлюб,
їй треба дійти до того моменту,
де ми зможемо об'єднати наші життя.
Мої друзі розбили стіл.
Ти боїшся, що це станеться в тебе?
Ніхто б не заліз на мій стіл і не розбив його.
Так.
Ми з друзями так робимо.
Отже, ти думаєш, що ти житимеш так із друзями?
Необов'язково. Я розумію… Ми просто…
Ми не божевільні, але ми любимо розважатися.
Тому в мене є надувні гітари.
У нас бувають танцювальні вечірки, ми залазимо на стіл і…
Я не планую знищити квартиру,
але треба поговорити про це, бо, здається, що ми розмовляли
й сказали: «Так, це нормально», — а потім…
Якщо ти приведеш людей до нас,
і щось зламається, це…
Так.
Для мене це навіть не… Це незрілість,
але я відчуваю, що просто скажу: «Ми не будемо…»
«Розважатимемося, але нічого не ламатимемо».
-Ти не… Ніхто не збирається нічого ламати. -Так, не знаю. Мені гаряче. Я спітнів.
-Тут жарко. -Я втомився.
Я не хочу говорити про це, чесно.
Мені потрібна хвилина, щоб зняти це й охолонути.
Хочу, щоб цей день закінчився.
-Справді? -Так.
Я до біса нервую.
Отже, це Дон…
-І Нен. -І Нен.
Так.
Дон і Нен.
-Так. -Добре.
Я нервую через зустріч із батьками Наталі. Вона не розповіла їм про заручини.
Це будуть мій свекор і свекруха.
Це серйозна ситуація.
Не думаю, що Наталі боїться того, що подумає її родина.
Це факт, що Наталі виховувалася дуже традиційно,
вона донька, тож мені здається, що вони хвилюватимуться,
що незнайомець прийде в життя їхньої доньки. Я розумію це.
Але моє завдання — дбати про неї і захищати її.
Я хочу, щоб її батьки це побачили.
Як ти нас познайомиш?
Я скажу: «Привіт. Це мій наречений».
Ти казатимеш це й сміятимешся перед ними?
Я сміюся, коли дуже нервую. Отже…
А якщо вони мене не схвалять?
Який план?
Гадаю, тобі варто забрати квіти та вечерю,
а поки тебе не буде, я розкажу їм про експеримент
і про те, що сталося, відколи я їх бачила востаннє.
А потім я вас познайомлю.
Гадаю, поки ти — це ти, усе буде добре.
-Гаразд. -Так.
-Усе гаразд? -Так, усе добре.
Добре. Не треба дуже тиснути.
-Гаразд, я піду по вечерю. -Добре.
Я принесу квіти, а ти подбаєш про все.
Так. Побачимося?
-Так. -Добре.
Бувай. Гаразд.
Бувай.
Я до біса хвилююся через зустріч із батьками.
Я дуже близька з ними. Я все їм розповідаю.
Тому мені шкода, що я одразу не сказала про заручини.
Сподіваюся, вони полюблять його,
але я знаю, що їх хвилюватиме, що все відбулося так швидко.
Я ніколи не хотіла їх засмучувати, але зараз
Шейн — найважливіша людина для мене, і я ризикну засмутити їх заради Шейна.
Боже мій.
Я не можу.
-Привіт, Наталі. -Боже мій.
-Що? -Що ти тут робиш?
Що значить «що я тут роблю»?
Ти така гарна.
-Дякую. -Так.
-Привіт, люба. -Рада вас бачити.
Що це за місце?
Моя нова квартира. Хочеш побачити краєвид? Він неймовірний.
Ти переїхала?
-Дуже гарно. -Тут гарно.
Ого, як гарно.
Я знаю. Хіба не дивовижно?
Хочете сісти на ці стільці?
Гаразд. Що…
-Не дуже. -Що?
-Чия це квартира? -Моя. Присягаюся.
Ні.
Я все поясню, але, може, сядете?
Добре.
Гаразд. Чому? Ти боїшся, що я втрачу свідомість?
Я буду далеко, щоб мати змогу втекти.
Жартую.
Ми сумували.
-Знаю, давно не бачились. -Так.
Минуло три чи чотири тижні?
Так.
Добре.
Тож ви знаєте, яка я була самотня.
-Так. -Я дуже хотіла когось знайти.
Тож я записалася на експеримент,
де 15 хлопців і 15 дівчат
зустрічалися наосліп.
І я в декого закохалася.
Він освідчився мені,
і я сказала «так», тож я заручена.
Боже!
Його звати Шейн.
-Це наша із Шейном квартира. -Що?
Ого.
Боже мій. Це занадто.
У нас весілля за два тижні.
Що?
-Я хвилююсь як мама. -Я теж.
-Хочеш побачити обручку? -Ні, не хочу.
Називай мене старомодною. Але десять днів?
Дідусь із бабусею одружилися за три дні.
-Вони були одружені 60 чи 70 років? -Я знаю. То ти живеш у 1960-х?
Я б не погодилась, якби не була впевнена, що це правильне рішення.
-Я не знаю… -Ти ж знаєш це.
Я хотіла вам сказати, але я хотіла, щоб ви познайомилися з ним особисто,
перш ніж приймати рішення, але, мамо, він такий самий, як ти.
-Що? -Енергійний, трішки емоційний.
-Боже. -Знаєш що?
Попереджаю, що він не такий, як я.
Не знаю кращого слова, але він більш спонтанний.
-І це добре. -Так, це добре.
Він схожий на тебе.
Але це працює.
Чому ти вирішила, що він твій суджений?
Судячи з наших розмов у кімнатах. Ми просто говорили.
У нас були глибокі розмови про те, хто ми, ми говорили про все,
і він дуже добрий.
Це добре.
-Він чудовий. -Добре.
-Я вірю. Я хочу з ним зустрітися. -Упевнена, він…
-Я хочу зустрітися. -Чому б тобі не зустрітися з ним спочатку?
А ще я казала, що весілля за два тижні?
Знаєш що? Мені потрібні носилки.
Боже мій. Чому ти смієшся?
-Мамо. -Нен.
Можеш хоча б не поспішати з висновками?
-Я ховаюся за татом. -Так.
Коли я розповіла їм про заручини,
я побачила, шок в очах мами,
вона засмутилася.
Це крає мені серце.
Але водночас
я була щаслива, що тато поставився до цього з розумінням
і був відкритим.
-Мамо, заспокойся, коли зустрінеш його. -А якщо ні?
Хіба не цього ти хотіла для мене?
Це правда. Людину, яка б дбала про тебе і яку б ти кохала.
-Так. -Звісно.
Ми з батьками дуже близькі.
Мені доведеться обирати між батьками й Шейном?
Не знаю. Я ще не думала про це.
Гаразд. Я нанесу помаду.
Вона робить божевільні речі, але це занадто для мене.
-Повірмо їй на слово. -Це занадто.
-Привіт. -Привіт!
Переклад субтитрів: Олександр Передерій