‎UN SERIAL NETFLIX
‎Dă-mi un pupic.
‎Te iubesc.
‎E…
‎- Putem să vorbim? ‎- Da. Sunteți bine, da?
‎Da, toate bune. Ne mai și ciondănim.
‎- Pe bune? ‎- Da.
‎Nu e numai fericire. ‎Nu e totul roz mereu…
‎Dar despre asta e vorba.
‎Eu și Iyanna nu ne certăm.
‎Nu ne-am certat deloc nici în Mexic.
‎- Am fost pe aceeași lungime de undă. ‎- E bine.
‎Un lucru bun pe care mi l-a spus tata e ‎că, orice probleme ai avea,
‎sau neînțelegeri, să nu te culci supărat.
‎Eu am făcut-o, m-am culcat supărat.
‎Când am ieșit la bar
‎și Mallory mi-a spus ‎despre comentariul ăla
‎despre inelul ei, frate…
‎Știu că nu i-a plăcut ‎că i-ai spus că nu are inel de aur.
‎Am spus-o în glumă, ‎pentru că știu că voia un inel de aur,
‎dar nu voiam să bag râcă. Știi cum sunt.
‎Știi că glumesc tot timpul.
‎Nu a fost ceva de genul:
‎„Eu ți-aș fi luat de aur.” ‎N-a fost așa ceva.
‎Am purtat discuții în capsule, ‎ea a luat o decizie.
‎Sunt împăcat cu decizia ei.
‎I-am spus mereu:
‎„Sal e un tip grozav. Ești norocoasă.”
‎Oricine ajunge cu tine are noroc.
‎Dacă voi sunteți fericiți, ‎eu sunt fericit pentru voi.
‎Mă bucur pentru voi.
‎Voiam să clarificăm. ‎A fost o neînțelegere.
‎Mi-am găsit partenera și sunt mulțumit.
‎Restul nu mai contează.
‎Nu sunt atras de nimeni altcineva, ‎doar de Iyanna.
‎Dacă lucrurile merg bine, ‎ne căsătorim în două săptămâni.
‎- Totul pare bine. Cam prea bine. ‎- Așa ar trebui să fie.
‎- Noroc! ‎- Noroc!
‎- Mie mi-e cald. Poți să-mi iei haina. ‎- Altă haină. Ce drăguț ești!
‎Te-ai distrat azi? Da.
‎- Și tu? ‎- A fost bine.
‎- Ce? ‎- Dar tu?
‎Nimic, te uiți la mine cam ciudat,
‎de parcă ai ceva de spus.
‎- Nu te simți bine acum? ‎- Nu. Groaznic.
‎- Ce a spus? ‎- Shaina?
‎A spus că relația noastră e falsă.
‎Și a zis că nu suntem compatibili.
‎- Numai așa ceva. ‎- Stai. Ce?
‎Da. Te-a criticat întruna.
‎- Serios? ‎- Da.
‎- Nimeni nu crede asta. ‎- Nu știu.
‎De fapt, nu știu dacă e ceva
‎care mi-a scăpat poate.
‎- Nu știu. ‎- Îmi scapă ceva?
‎Te întreb, pentru că vreau să știu.
‎Nu te critic. ‎Mă întreb de ce ar zice asta.
‎- Nu știu. ‎- N-am…
‎N-am vorbit cu ea despre noi. ‎I-am spus doar că ne merge bine.
‎Cum ar fi?
‎- Ce? ‎- Dacă am fi un cuplu fals.
‎- Crezi că suntem un cuplu fals? ‎- Nu. Tu?
‎Nu. Pot să-mi spună cum vor, dar nu cred.
‎Te iubesc.
‎Sincer, nu cred ‎că Shaina are o relație bună cu Kyle.
‎Cred că îi e greu să creadă ‎că eu și Shayne putem avea o relație bună.
‎Știi, în capsule eram doar eu și Shayne.
‎Nu trebuia să ne facem griji ‎că alții ne-ar afecta relația.
‎Alți tipi sau alte tipe
‎care ne trimit mesaje și se dau la noi.
‎Nu am emoții că nunta e în două săptămâni.
‎Știu că mă voi căsători cu el. ‎Îmi place cine e.
‎Și știu că vreau să fiu cu el ‎pentru tot restul vieții mele.
‎Vrei să facem dragoste pe plajă?
‎Să facem copii acum?
‎Da.
‎14 ZILE PÂNĂ LA NUNȚI
‎Nu te udă?
‎Oarecum.
‎E o umbrelă mică. ‎Nu mă așteptam să plouă așa.
‎Azi, Danielle vine să-mi vadă apartamentul ‎pentru prima dată,
‎și trebuie să vedem cum transformăm
‎casa în care am locuit doar eu doi ani.
‎- Unde e băiatul? ‎- E aici.
‎Da!
‎Mă tem să nu se simtă stânjenită.
‎Nunta va avea loc curând.
‎E cel mai important lucru pentru mine
‎să se simtă ca acasă aici.
‎- Ce frumos e apartamentul! ‎- E bârlogul meu.
‎- Dormitorul. ‎- Care? E camera ta.
‎Mă bucur că pot trăi cu el toată viața. ‎Ce drăguț ești!
‎Ia să vedem dulapul. ‎Nu știu unde o să-mi pun lucrurile.
‎Cred că mă mut în dulapul pentru oaspeți.
‎Cred că toată camera de oaspeți ‎va fi dulapul meu.
‎Cei mai frumoși ani?
‎Taci!
‎- Te judec. ‎- Da.
‎Restul colecției de DVD-uri. ‎Apropo, toate sunt alfabetizate.
‎- Doamne! ‎- Da.
‎Nu-mi place deloc.
‎Mă îngrijorează puțin, ‎fiindcă e obsedat de curățenie.
‎Când se amestecă, devine…
‎- Știu cum să te enervez. ‎- Da.
‎Eu sunt mai dezordonată
‎și mi-e teamă că ar putea fi o problemă.
‎Te vezi locuind aici?
‎Dacă am unde să-mi pun hainele. O să afli.
‎E singura ta grijă?
‎Am multe lucruri. ‎Trebuie să-mi aduc jocurile video.
‎Ce facem cu astea?
‎De asta zic. Trebuie să ai unde să pui ‎accesoriile pentru Rock Band.
‎Le iau cu mine.
‎- Dar unde le punem? În dulap? ‎- Eu le las afară.
‎- Pentru acces facil. ‎- Nu.
‎O să vezi la mine, sunt înșirate.
‎- Serios? ‎- Mă joc întruna.
‎- Și le ții înșirate? ‎- Da.
‎Nu le putem pune într-un coș?
‎Un set de tobe?
‎Nu le lăsăm înșirate. Nu avem 15 ani.
‎O să te adore.
‎Nu știu nimic, ‎deci tu nu ai de unde să știi.
‎Ne întâlnim cu părinții lui Jarrette.
‎Nu le-a spus nimic despre experiment.
‎Ar fi trebuit să-i avertizeze măcar. ‎Tatăl lui e mai conservator.
‎Uneori, încă mă simt pe locul doi.
‎O să respir adânc.
‎Îi voi cunoaște familia ‎în calitate de logodnică.
‎Pentru mine înseamnă mult.
‎- Ești gata? ‎- Ce drăguț ești!
‎Îl iubesc pe Jarrette, sper să mă placă ‎și sper să meargă bine.
‎Bună!
‎Bună, Jarrette și partenera!
‎- Bună! ‎- Bună!
‎- Bună! Ce drăguță ești! ‎- Ea e Iyanna.
‎Iyanna, bună!
‎- El e tatăl meu, Tim. ‎- Încântată.
‎- Ea e mama mea, Felicia. ‎- Ce se întâmplă?
‎- Poftim? ‎- Poftim?
‎Glumești?
‎Ce?
‎- Da. ‎- Nu mă face să plâng.
‎- Stai să mă liniștesc. ‎- Ce?
‎Stai puțin! Unde e șervețelul?
‎Poftim?
‎- A ales o drăguță. ‎- Mulțumesc.
‎Bun venit în familie!
‎Mulțumesc.
‎Tată? Nu te așteptai la asta?
‎Deloc.
‎Termină, gata.
‎Poftim?
‎- Da, o să fiu… ‎- E mult.
‎E bine. Avem deja o dată?
‎Pe 7 iunie.
‎- În ce an? ‎- Peste două săptămâni.
‎- Da. ‎- Mamă!
‎- Bine, să ne așezăm? Haide! ‎- Da.
‎Dar nu v-ați văzut deloc.
‎Ați comunicat prin…
‎Printr-un difuzor în perete.
‎I-ai pus întrebări
‎ca să-ți dai seama cum arată?
‎- N-am vrut să știu nimic. ‎- Nu voia să știe.
‎- Serios? ‎- Nu voia să știe nimic.
‎Nu, pentru că voiam să mă implic ‎întru totul în acest proces
‎și s-o cunosc ca persoană
‎fără să îmi distragă atenția ‎aspectul fizic.
‎S-o cunosc cu adevărat. Am dat totul.
‎Ce te-a impresionat?
‎Cât de puternică e ca persoană.
‎Asta m-a atras în ea.
‎Mă puteam baza doar pe cuvântul ei.
‎Felul în care s-a descris,
‎așa s-a dovedit a fi în tot acest răstimp.
‎- Asta e diferența. ‎- Da.
‎Trebuie să cunoști interiorul ‎înainte să accepți exteriorul.
‎De ziua mea am avut ‎prima noastră întâlnire.
‎Da.
‎La fel ca voi,
‎am purtat discuții ‎cum nu mai purtasem cu nimeni.
‎Stăteam acolo…
‎Fiecare cuvânt pe care-l spunea…
‎Am stat acolo ‎până s-a închis restaurantul.
‎- Doar am vorbit. ‎- Da.
‎După 25 de ani, suntem împreună.
‎- Încă suntem împreună. ‎- Suntem împreună.
‎Vreau să spun că trebuie să vorbiți. ‎Să comunicați.
‎Comunicați și creați-vă poveștile.
‎Asta e o poveste.
‎- Da. ‎- Da.
‎- Ți-a explicat că sunt preot? ‎- Mi-a spus. Da.
‎Așa că…
‎Ar însemna mult pentru mine
‎să vă oficiez ceremonia.
‎Asta e ceva…
‎Înseamnă mult.
‎Da.
‎Ești primul meu copil.
‎Mi s-a mai cerut să oficiez ceremonii,
‎dar Dumnezeu nu m-a lăsat fiindcă prima
‎trebuie să fie pentru tine.
‎- Frate. ‎- Bine, amice. Bine.
‎- Ești o binecuvântare. ‎- Mulțumesc.
‎M-au primit cu brațele deschise.
‎Jarrette era mândru ‎că sunt viitoarea lui soție.
‎Acum mă simt mai apropiată de el.
‎Pot să mă consider ‎parte din această familie
‎și aș vrea ca el să aibă ‎aceeași experiență,
‎dar știu că nu va fi așa cu părinții mei.
‎Atmosfera va fi altfel.
‎Va fi mai tensionată.
‎Doamne, trebuie să-i cunoască pe ai mei!
‎Bine, doar câteva lucruri.
‎N-ar trebui să dureze mult.
‎Doar câteva șosete.
‎Abia aștept să-i văd casa lui Sal ‎și să-l cunosc pe Caesar, colegul lui.
‎Pot să mă uit prin lucrurile tale?
‎- Te rog chiar. ‎- Bine.
‎N-am nimic de ascuns.
‎Îmi place că lași capacul jos. Te văd.
‎- Știu că e important. Da. ‎- Îți văd șervețelele. Bine.
‎Mă critici.
‎Nu mă miră. Mă așteptam ‎să fie foarte curat și ordonat.
‎- Cred că aud… Frate! ‎- Bine.
‎- Hei! ‎- Ce faci? Caesar.
‎- Mallory. Încântată. ‎- Ea e logodnica mea, Mal.
‎Vino încoace! Doamne!
‎Ce mai faci?
‎Foarte bine. Vrei un cocktail?
‎- Da. ‎- Îți fac ceva.
‎Îmi place casa voastră, ‎e superbă, luminoasă.
‎Suntem aici de un an. ‎Ne-am cunoscut la facultate.
‎Am studiat amândoi muzica
‎și eu predau de ceva vreme.
‎- Ești profesor de muzică. ‎- Da.
‎- Cântați mult împreună? ‎- Da, mult.
‎A fost ușor ‎să-mi împărtășesc viața cu ea,
‎i se potrivește.
‎Dacă eu și Mallory am întemeia o familie, ‎le-aș cânta copiilor
‎și cred că lui Mallory i-ar plăcea.
‎Ar fi un grup mic de mariachi.
‎Din Sierra Morena
‎Drăguță, a coborât
‎O pereche de ochi negri
‎Drăguță, furișează-te
‎Acel semn din naștere
‎Drăguță, la gură
‎Nu-l da nimănui
‎Drăguță, căci e doar al meu
‎Cântă și nu plânge
‎Fiindcă muzica-i bucurie
‎Drăguță, tresaltă inima
‎Doamne, sunteți așa… Deja plâng.
‎Sunteți foarte buni.
‎Eu mi-am dat seama ‎că m-am îndrăgostit de Sal
‎când mi-a cântat în capsule.
‎Nimeni nu a mai făcut asta,
‎iar Sal e foarte diferit ‎de bărbații cu care ies de obicei.
‎E mult mai…
‎Își exprimă altfel sentimentele
‎și felul în care comunică…
‎Să-i aud vocea, să văd cum mă privește…
‎M-am simțit minunat
‎și m-am îndrăgostit mai mult de el ‎în acel moment.
‎M-am emoționat. Sunteți foarte buni.
‎12 ZILE PÂNĂ LA NUNȚI
‎Abia aștept să-ți văd casa, ‎unde stă Shakey Shake!
‎Mergi spre casă.
‎Sigur că te lași pe spate.
‎Dacă ai Tesla, o pui pe pilot automat.
‎Ești culmea.
‎Bine, știi ceva? ‎Trebuie să-i încercăm limitele.
‎Iubitule.
‎Dumnezeule!
‎Nu mi-am dat seama ce viteză aveam.
‎- Nu se simte, nu? ‎- Nu.
‎Încerci să ajungi în cinci minute, nu?
‎A fost sexy. Îmi plac mașinile rapide.
‎Parcă pare mai real ‎dacă o duc pe Deeps acasă.
‎Aici vom locui împreună ca soț și soție.
‎- Închide ochii! ‎- Bine.
‎Stai! Deschide!
‎La naiba! E uimitor.
‎- Ăsta e. ‎- Ce?
‎E o casă de burlaci.
‎- Da. ‎- Totul e negru.
‎E mai ușor așa. Explorează în voie.
‎Trebuie să-i dau ‎un aer mai feminin. Ce-i asta?
‎O lumânare.
‎Lumânare neagră?
‎- Totul e negru. E mai ușor. ‎- Frate!
‎- E simplu. ‎- Cere o pată de culoare.
‎- Crezi? Bine. ‎- Doar puțin roz.
‎Îi trebuie o notă feminină, de acord.
‎La naiba! Stai, e foarte frumos!
‎- Mă bucur că-ți place. ‎- E foarte frumos.
‎A fost minunat să locuiesc acasă, ‎dar sunt gata să plec de la ai mei
‎și îmi place apartamentul lui.
‎Sunt lucruri pe care le-aș schimba.
‎Avem loc amândoi să mâncăm aici.
‎Îmi place mult.
‎E foarte drăguț și confortabil.
‎Îmi imaginez o viață frumoasă acolo.
‎Unde te vezi în cinci ani? Tot în oraș?
‎Cred că voi mai fi în oraș, da.
‎Aș vrea să fiu, ‎pentru că îmi deschid un cabinet.
‎Ai crește copii în oraș?
‎Trebuie să-i trimitem la școli bune.
‎- Trebuie să muncim. ‎- Muncim pe brânci.
‎- Putem avea doar unul sau doi copii. ‎- Da.
‎- Vrei să-mi vezi camera? ‎- Da. Hai!
‎- Bine. ‎- Momentul pe care îl așteptam.
‎Iată-ne.
‎- Bine! Ai un pat uriaș. ‎- E cam dezordonat.
‎Nu pot să cred că se întâmplă.
‎Sunt în apartamentul în care voi locui
‎cu viitorul meu soț.
‎Cum să nu îți trezească cheful?
‎Și o s-o facem.
‎O să ne căsătorim, adică.
‎Ia uite! Deschide perdelele.
‎- Deci… ‎- Ce tare!
‎Da.
‎Unde ți-e pilota?
‎- Asta e pilota. ‎- Bine.
‎E foarte moale. ‎Te păcălește griul. E foarte confortabil.
‎Va trebui să adăugăm ‎o pată de culoare aici.
‎Da, puțină culoare. ‎Pornesc salteaua electrică…
‎- Bine. ‎- Și o preîncălzesc înainte să mă culc.
‎Îți place cald?
‎- Ca într-o cadă cu hidromasaj. ‎- Doamne!
‎- E un pat cu jacuzzi. ‎- Foarte frumos.
‎Îmi place.
‎- Ți-e frică? ‎- Sunt îngrozită.
‎- De ce? ‎- Am emoții.
‎Cum adică: „De ce sunt îngrozită?” ‎E important.
‎Mai avem puțin.
‎- O să vomit și fac pe mine. ‎- Serios?
‎Da. Tu ai emoții?
‎O să te adore, nu-ți face griji.
‎Am emoții ‎fiindcă uneori sunt agitat în preajma lor,
‎mă afectează.
‎Nu! O să fim stresați toți!
‎O să fiu calm și puternic pentru tine.
‎- Numai oameni stresați. ‎- Știu.
‎Așa!
‎Doamne!
‎Azi le-o prezint pe Danielle ‎mamei și surorilor
‎pentru prima dată.
‎E o situație deosebită.
‎De câte ori vin cu o fată acasă,
‎mama e mai reticentă.
‎Cred că asta va ieși la iveală azi.
‎Bună!
‎- Mă bucur să vă cunosc! ‎- Bună! Eu sunt Jenn. Încântată.
‎Danielle. Încântată.
‎- Bună! Încântată. ‎- Încântată.
‎- Pentru tine. ‎- Bună!
‎Da. Am emoții.
‎- La fel și noi. ‎- Doamne!
‎- Vrei niște vin? ‎- Sigur.
‎Suntem oameni cumsecade. ‎Nu ai de ce să ai emoții.
‎Toată lumea știe că avem emoții…
‎Da.
‎Ea e stresată mereu.
‎Tot timpul, da. Sunt încordată ca un arc.
‎Ce te-a făcut să faci așa ceva ‎ca să găsești iubirea?
‎Aveam mai multe motive. ‎Sunt foarte nesigură.
‎Am slăbit 30 de kilograme ‎și, din cauza asta, uneori îmi e greu
‎să mă comport normal ‎când cunosc pe cineva.
‎Nu știu de ce, dar am prins încredere ‎în el din prima zi.
‎Mă calmează. ‎Și conversațiile pe care le purtam.
‎De obicei, au loc după luni bune,
‎dar știind că persoana cu care vorbești ‎vrea să se căsătorească,
‎nu mai ești reticent să discuți.
‎Dacă aș vorbi de copii ‎cu un tip la a treia ieșire,
‎s-ar speria, dar noi vrem amândoi asta.
‎E complet altceva.
‎N-am fost niciodată cu cineva
‎care m-a făcut să mă simt așa.
‎În fiecare zi ‎în care ne confruntăm cu ceva,
‎îmi dau seama cât de rău ar fi putut fi
‎dacă nu mi-ar fi alături.
‎Suntem diferiți, dar gândim la fel.
‎Vreau să-i demonstrez că-l iubesc
‎în ciuda situației nebunești.
‎Dacă familia logodnicului meu nu mă place,
‎asta l-ar putea face pe Nick să mă refuze
‎și mi-ar frânge inima.
‎Ne distrăm ‎și ne place să facem aceleași lucruri,
‎dar am trecut și prin situații groaznice
‎în care m-am gândit ‎că, dacă eram cu altcineva…
‎Ce situații groaznice?
‎Voi de când sunteți împreună?
‎Totul e hipersensibil.
‎Uneori, facem din țânțar armăsar.
‎Și trecem la altele.
‎O să te descurci cu obsesia lui ‎cu dușuri de două ori pe zi?
‎- Ce? Nu mai fac asta. ‎- Nu?
‎- Era obsedat în privința dușului. ‎- Poți să nu folosești cuvântul ăsta?
‎E obsedat cu spălatul pe mâini.
‎- E obsedat de igienă. ‎- De spălarea mâinilor și igienă.
‎E foarte pretențios la mâncare. ‎Ce fel de pâine…
‎- Mă adaptez. ‎- Ea mă ajută să mă destind.
‎- Da. ‎- Asta-i bine.
‎Și cum ai știut? Atâția ani…
‎Abia de ți-am cunoscut iubitele, ‎iar acum zici
‎că ești logodit și vrei s-o cunoaștem.
‎Vrem aceleași lucruri. ‎Vrem să avem o familie.
‎Vrem să ne căsătorim din motivele corecte.
‎Vrem să ne asigurăm ‎că nu ignorăm obstacolele
‎care există acum ‎sau care vor exista mai încolo.
‎Mie mi se pare ciudat.
‎A avut relații care au durat ani de zile,
‎și nu a putut niciodată le ceară.
‎E o decizie foarte importantă ‎și tu ești atât de…
‎Să nu spun „obsedat de divorț”.
‎- Știu că nu te-ai bucurat niciodată. ‎- Nu.
‎Ba mă bucur, fiindcă tu și tata vă urați.
‎Și dacă ați fi rămas împreună ‎am fi avut sechele toți.
‎Nu vrem să ne căsătorim ‎din motive greșite.
‎Nu vreau să divorțăm.
‎Nimeni nu vrea să divorțeze ‎când se căsătorește.
‎Se mai întâmplă.
‎Oamenii se îndepărtează, se schimbă.
‎Nimeni nu își propune să facă asta.
‎Și e un proces foarte rapid.
‎De unde știi că nu va interveni ceva ‎mai mult sau mai puțin grav?
‎Știu că ați vorbit despre copii.
‎Dar când veți trece de luna de miere, ‎oare aveți temelia necesară
‎sau încrederea necesară ‎ca să treceți peste orice?
‎Avem multe în comun,
‎dar ne și completăm reciproc.
‎Am avut un atac de panică în Mexic.
‎Mă gândeam că se va răzgândi.
‎Dar felul în care m-a susținut ‎a fost mai mult
‎decât mi-aș fi imaginat
‎și m-a făcut să mă simt ‎de zece ori mai bine.
‎M-a iubit pentru defectele mele, ‎cu care încercam să-l sperii,
‎și atunci mi-am dat seama… ‎Îmi vine să plâng.
‎Sunt de acord cu logodna
‎dacă asta crezi că e bine pentru tine.
‎Suntem foarte încrezători.
‎Nici nu am cuvinte.
‎Sunt extrem de recunoscătoare.
‎Bine. Trebuie să plecăm.
‎- Da. ‎- Mi-a făcut plăcere.
‎- Încântată. ‎- Să te îmbrățișez. Scuze.
‎Nu credeam că fiul meu se va căsători.
‎Nicio relație n-a funcționat ‎și m-am gândit
‎că poate nu e de el căsnicia. Nu știu.
‎- N-a fost așa de rău. Nu? ‎- Nu.
‎Dacă vrea să se căsătorească cu Danielle,
‎e decizia lui, nu a mea.
‎Așa că trebuie să am încredere în el
‎și, dacă el crede ‎că e cea mai bună decizie,
‎bravo lui.
‎Mi s-a părut foarte drăguță.
‎Nu știu. O să cred când o să văd.
‎- Noroc! ‎- Noroc!
‎Vom bea și la nuntă șampanie?
‎- Da. ‎- Dom?
‎Dom Pérignon?
‎Nu credeam ‎că aș putea fi atât de fericită.
‎Credeam că știu ce e dragostea.
‎După ce l-am cunoscut pe Shayne ‎și m-am îndrăgostit,
‎abia atunci am aflat ce-i dragostea.
‎E o nebunie, ‎simt că viața mea e completă acum.
‎Doamne! Ce-i cu dulcegăriile astea?
‎Dacă vechea Natalie m-ar vedea acum,
‎cred că ar vomita să audă ce spun.
‎- Noroc! ‎- Noroc!
‎Te stresează planificarea nunții?
‎Nici nu-ți iei pahar?
‎Lista de invitați ‎mă stresează cel mai mult.
‎- Cred că avem tema. ‎- Tema e stabilită.
‎În ce privește mâncarea, ‎o să mergem pe ceva tipic…
‎Eu vreau două lucruri.
‎- Mă ocup eu. ‎- Bine.
‎Care sunt cele două lucruri?
‎Putem avea o fântână ‎cu cocktail old fashioned?
‎- Din care să curgă cocktailul. ‎- Ce?
‎Ca o fântână obișnuită.
‎Și din ea curge, ‎prin multe tuburi sau ceva,
‎cocktail old fashioned.
‎Bum, gata! Old fashioned.
‎Fără limită.
‎- E ceva nou. ‎- Și crochete de cașcaval.
‎- Bine. ‎- E în regulă?
‎Le servim crochete de cașcaval?
‎Nu, ar trebui să facem ‎un bufet pentru copii.
‎Avem hotdogi, pizza, macaroane cu brânză.
‎Crochete de cașcaval. ‎Le-ar plăcea tuturor.
‎Friptura e o opțiune riscantă.
‎Toată familia mea ‎are intoleranță la lactoză.
‎- Serios? ‎- Da.
‎Familia mea a crescut cu lapte și brânză.
‎Și familia mea nu prea bea.
‎În Wisconsin, nu fac decât să bea.
‎- Știu. ‎- O să fie…
‎O nuntă nebunească.
‎Nu mai știu ultima dată ‎când au băut ai mei. La sărbători.
‎Eu nu mai știu când nu au băut ai mei.
‎Da.
‎Apropo de fântâna ‎cu cocktailul old fashioned.
‎Lăsând gluma deoparte, ‎tata adora acest cocktail
‎și aș vrea să am ceva de la el la nuntă.
‎Ceva care să-mi arate că e acolo,
‎că mă gândesc la el.
‎Cred că ar fi mișto să avem așa ceva,
‎pentru că știu ‎că ar vrea să bea ceva cu noi.
‎- Ar fi distractiv. ‎- O să fie distractiv.
‎Familia e foarte importantă.
‎Eu mi-am pierdut tatăl acum câteva luni,
‎iar acum voi avea altul și e grozav.
‎Ce vrei să incluzi din cultura ta?
‎Preparatele coreene ‎nu sunt doar preparate.
‎- Sunt lucruri numite ‎banchan. ‎- Cum se numește?
‎- Banchan.‎ Preparate mici. ‎- Punch? Panchon?
‎Se numesc „panchon”? Întreb. Nu știu.
‎Nu vreau să par idiot ‎în fața familiei tale.
‎De ce repeți…
‎- Panchon. ‎- Nu. Nu mai spune asta!
‎Puchon. O s-o dau în bară.
‎Mă duc la bunica și bunicii tăi și…
‎Le zic… Na?
‎- Nu. ‎- Pronunț greșit.
‎- Frate! ‎- ‎Ne.‎ Înseamnă „da”.
‎Doamne!
‎Ne.
‎- E bine, nu? ‎- Termină!
‎O să beau pentru asta.
‎ZECE ZILE PÂNĂ LA NUNȚI
‎Ce mă bucur! ‎O s-o cunoști pe sora mea.
‎- Abia aștept s-o cunosc. ‎- Bine!
‎Am emoții.
‎Nu e cazul. E minunată.
‎Pentru mine, dragostea…
‎nu e ceva ca în comediile romantice.
‎Pentru mine, dragostea e temelia ‎pe care eu și Sal o clădim
‎de la am început prin discuții,
‎prin conversațiile dificile ‎pe care le-am purtat.
‎Ne cunoaștem familiile. ‎Asta înseamnă dragoste.
‎- Haide! ‎- Bine.
‎Azi i-l prezint pe Sal ‎surorii mele, Tiffany.
‎Faptul că îl va cunoaște pe Sal ‎va avea însemnătate.
‎Tiff!
‎Dar sunt încântată.
‎Știu că-ți place vinul roșu, ‎așa că ți-am adus o sticlă.
‎Da. Mulțumesc mult.
‎- Foarte frumos. ‎- Da!
‎- E grozav. E interesant. ‎- Știu.
‎Da, nu?
‎Simt că cel mai greu a fost ‎să încercăm să înțelegem
‎prin ce am trecut împreună.
‎Dar am venit să răspund la orice.
‎Știi, cunoscând-o pe Mallory ‎și fostele ei relații,
‎faptul că a avut relație de lungă durată ‎și nu s-a măritat…
‎Întrebarea mea e, Sal,
‎ce fel de relații ai mai avut tu?
‎Ai mai avut relații serioase, ‎ai mai cerut pe cineva de soție?
‎De trei ori. Nu, glumesc.
‎De fapt, așteptam să zică: „Ei bine…”
‎Relațiile mele au puțin diferite ‎de ale lui Mallory.
‎Știu că a avut o relație de șase ani. ‎Dar eu…
‎Cea mai lungă relație a mea ‎a fost de doi ani și jumătate.
‎Nu foarte lungă.
‎Da. Nu.
‎Dar eu provin dintr-o familie catolică,
‎am început să ies la întâlniri ‎de pe la 21 de ani.
‎Am stat liniștit, mi-am văzut de mine.
‎Și sunteți gata ‎pentru toată nebunia asta împreună,
‎ca să reușiți?
‎- Învățăm. ‎- Și o iubești, Sal?
‎Poți să spui: ‎„E persoana pe care o iubesc”?
‎- Da. ‎- Bine.
‎- Da. ‎- Pentru că e foarte serios.
‎- Știu. ‎- Ai cerut-o.
‎- Da. ‎- Intenția ta e să te căsătorești.
‎- Deci plănuiți o nuntă. ‎- Da.
‎- Când e? ‎- Peste două săptămâni.
‎Bine. Știți ce?
‎Ce înseamnă asta?
‎- Cum îl mai cheamă pe Sal? ‎- Perez.
‎Nu trebuie să-mi poarte numele.
‎Ideea e că nici nu-ți știu ‎numele de familie.
‎- Nu știm nimic despre… ‎- Da.
‎Care e cariera ta? ‎Cu ce te ocupi? Din ce trăiești?
‎Știi, ea este educată, are o carieră.
‎Chiar are casa ei. Tu cu ce contribui?
‎- Apropo, lucrez în turism. ‎- Bine.
‎Dar am vorbit despre finanțe.
‎Avem același plan, ‎să avem propriile bunuri.
‎Vrem să avem propriile venituri.
‎Nu vreau să iau nimic din ce are Mallory.
‎E meritul ei. Știi ce vreau să spun?
‎Dar, într-un parteneriat, ‎totul e la comun.
‎Și știu că e greu de înțeles, ‎dar m-a cerut înainte să mă vadă.
‎Și eu am acceptat înainte să-l văd.
‎Ai acceptat înainte să-l vezi pe Sal?
‎Da.
‎Înainte să vezi cât de înalt e, ‎înainte să-i vezi părul…
‎Și ai fost sinceră?
‎Da.
‎Vrem doar să fii fericită, ‎sănătoasă și în siguranță.
‎Ești cea mai bună prietenă a mea. ‎Ești ca a doua mea mamă.
‎Ești cel mai bun lucru din viața mea.
‎E greu să împarți pe cineva
‎pe care-l iubești atât de mult.
‎Știu.
‎Mă iubește și am…
‎O iubesc ‎și nu știu de ce am fost surprinsă.
‎Dar apreciez, ‎fiindcă nimeni nu ne-a mai criticat
‎cum a făcut-o ea.
‎Procesul ăsta e ciudat,
‎dar înțeleg că nimeni nu înțelege ‎acest experiment
‎așa cum o facem eu și Sal,
‎și dacă simt că asta e bine pentru mine
‎sau asta vreau să fac, o fac.
‎Până la urmă…
‎Vă căsătoriți în două săptămâni.
‎Sunt multe lucruri pe care nu le-am făcut
‎pentru că uneori mi-e frică să risc.
‎Regret multe lucruri. ‎Am fost implicată acest proces.
‎Am fost sinceră, am fost eu 100%,
‎și nu am luat nicio decizie forțat.
‎Nu voi fi niciodată forțată ‎să iau o decizie.
‎Și cred că mă pricep la oameni ‎și iau decizii bune.
‎De asta m-am și apropiat de Sal.
‎Pentru că e la fel.
‎Nu-ți pot cere să ai încredere în mine. ‎Doar să ai încredere în Mallory.
‎Vreau să știi că sunt foarte sincer ‎în ce privește dragostea mea pentru ea.
‎Vreau să știi asta.
‎Având în vedere asta,
‎sper să avem binecuvântarea ta ‎să mergem mai departe.
‎Pentru căsătorie?
‎Da, vrem binecuvântarea ta.
‎Știi…
‎cred că e nu corect să judeci
‎după o conversație atât de scurtă.
‎E important.
‎Dacă în ziua nunții ‎Tiffany decide să nu fie acolo…
‎e în regulă. E alegerea ei.
‎Nici părinții mei nu au avut ‎sprijinul părinților și…
‎Dar s-au ales unul pe celălalt.
‎Mi-ar plăcea să fie acolo, dar e o decizie
‎pe care o luăm eu și Mallory.
‎Eu și Mallory ne alegem.
‎Așa!
‎- Așa. Pot să țin ceva? ‎- Bine. Ia asta.
‎Mai sunt 14 zile până la nuntă
‎și abia aștept s-o duc pe Deeps ‎să-mi cunoască familia.
‎- Bine. Ești gata? ‎- Gata.
‎La familia ei, totul a mers bine.
‎E rândul nostru
‎și nu-mi fac griji pentru întrevedere,
‎fiindcă Deeps e incredibilă ‎și știu că o vor iubi.
‎Bună!
‎Intru în casa în care am crescut,
‎doar că de data asta am logodnică.
‎Nu simt nicio emoție.
‎E normal și natural.
‎Și simt că sunt ‎exact unde ar trebui să fiu.
‎Voiam să te întreb cum a fost experiența
‎de a nu vă vedea și…
‎A fost destul de intens.
‎E o experiență diferită.
‎Intru cu ideea că…
‎Vrei să clădești o bază emoțională solidă
‎fără să vezi acea persoană, ‎fiindcă implică multe,
‎așa că nu a fost ușor.
‎Cine a pus ochii pe celălalt?
‎Cred că el.
‎E încrezător. Poate prea încrezător.
‎Te critică mama ta.
‎Oamenii încrezători primesc ce caută.
‎Nu am pierdut timpul cu chestii fără sens.
‎Faptul că nu o puteam vedea
‎a deschis multe subiecte de conversație.
‎S-a născut în India. ‎Și eu m-am născut în India.
‎Te-ai născut în India.
‎Avem aceeași poveste. ‎A ieșit doar cu albi.
‎- Bine? ‎- Serios?
‎- E primul indian cu care am ieșit. ‎- Primul sărut indian.
‎Un lucru despre care am discutat
‎și pe care nu l-am subliniat în trecut
‎e că poate amândoi ne străduiam ‎să ne adaptăm.
‎Te duci acolo în căutarea unui partener,
‎dar ajungi să te regăsești pe tine.
‎- Asta vrea să audă o mamă. ‎- Și un tată.
‎- Și tata. ‎- Da.
‎Știi, Deeps mi-a văzut ‎și o latură neplăcută
‎și pot spune că nu există altă persoană
‎pe care s-o vreau alături.
‎A fost foarte înțelegătoare.
‎Totul nu e niciodată perfect.
‎Suntem căsătoriți 34 de ani.
‎Nu veți putea să vă supuneți ‎la toate testele
‎cu care vă veți confrunta.
‎Întrebarea e ‎dacă cealaltă persoană va fi acolo
‎poate nu să te ajute, ‎dar măcar să îți aline suferința
‎și să-ți ușureze viața la greu.
‎Dacă ea poate face asta, el…
‎- E un sfat grozav. ‎- Sunt foarte entuziasmată.
‎În același timp, foarte stresată. ‎Căsnicia nu e ușoară.
‎Trebuie să lucrezi la asta, ‎dar ea îl completează,
‎îi acceptă slăbiciunile și îl susține.
‎Și invers.
‎Dar nu e un mod normal de a te căsători ‎și sunt stresată.
‎Eu și tata o adorăm.
‎E perfectă în multe privințe.
‎Deeps e incredibilă.
‎E dulce și altruistă,
‎e plăcută și deschisă.
‎E veselă și vorbăreață, ‎ceea ce-mi place.
‎E o fată superbă
‎și la interior, și la exterior.
‎Doar că nu simt atracția aia copleșitoare,
‎instinctuală sau animalică ‎pe care aș vrea să o simt,
‎și pe care am mai simțit-o ‎în alte relații.
‎Interesant e că, în acele relații…
‎Nu ți-au plăcut alte părți.
‎Da. Și de asta e foarte greu.
‎Recunosc că e greu.
‎E cea mai uimitoare ‎persoană pe care am cunoscut-o,
‎dar nu mă atrage.
‎E greu să vorbești despre asta, ‎mai ales cu mama.
‎Da, cam multe informații.
‎Trebuie să încerc să-mi dau seama
‎dacă e ceva peste care pot trece.
‎- E foarte greu. ‎- E foarte greu.
‎Sinceră să fiu, eu mă pun în locul ei,
‎nu în locul tău.
‎Ar putea găsi pe cineva care o iubește ‎așa cum e ea.
‎- E o persoană minunată. ‎- Dar…
‎Nu merită să fie cu cineva ‎care nu o apreciază 100%.
‎Bună dimineața!
‎- Neața! ‎- Bună dimineața, Mama!
‎Devin iubitor de pisici.
‎Te iubește.
‎Mama.
‎Ce frumoasă ești!
‎Iubitule, tocmai m-am trezit.
‎- Nu-i nimic. ‎- Termină!
‎Chiar purtăm teniși la nuntă?
‎Eu sigur o să port.
‎- Îmi cumperi și mie? ‎- Desigur.
‎Vrei să-i porți la rochie?
‎- La petrecere. ‎- Da?
‎Cum vrei să fie rochia de mireasă?
‎- Cum vrei tu. ‎- Bine.
‎Atât timp cât vii la altar, ‎e tot ce contează.
‎Răspuns corect.
‎Dacă ajungi la altar și spui „da”.
‎- Trebuie să le fac pe amândouă? ‎- Da. Nu vii la altar degeaba.
‎Bine.
‎E ceva ce nu ți-ar plăcea? ‎Să am spatele gol?
‎- Bine, stai. Poftim! ‎- Ce faci diseară?
‎Mă duc la Persona.
‎Stai degeaba?
‎E marți.
‎- Marțea cu taco. ‎- E marți.
‎Undeva e ora cinci.
‎Ce faci diseară, ‎dacă nu mergi cu mine?
‎Mă uita la seriale și citesc.
‎De câte ori trebuie să-l împușc, frate?
‎Mereu mi-am dorit o nuntă mică și intimă.
‎- Tu ești cel care vrea o nuntă mare. ‎- Acum ai toată atenția mea.
‎Sunt numai ochi și urechi.
‎Mă mir că-ți vin căștile alea.
‎Serios? Vrei să afli acum sau mai târziu?
‎Mult mai târziu.
‎Mi s-a blocat jocul. Gata. ‎Mă pregătesc pentru diseară.
‎Ești varză.
‎Bine.
‎Îl iubesc Jarrette. Îl iubesc mult.
‎Îl accept așa cum e,
‎dar până acum nu a trebuit să ne adaptăm
‎la viața împreună, la ideea de căsnicie.
‎Zice că va face schimbări, ‎dar nu le-am văzut încă.
‎Bine…
‎Pot să trăiesc cu cineva ‎care iese în oraș mereu?
‎Nu știu. Mi-e teamă.
‎Da!
‎Jarrette!
‎Jarrette s-a întors acasă!
‎- Ce faci, Iyanna? ‎- Nimic. Jarrette e în oraș.
‎Și-ți place?
‎E în regulă.
‎O să fii o soție. Ce naiba?
‎Soție, da.
‎9 ZILE PÂNĂ LA NUNȚI
‎Am ajuns.
‎- Vei observa câtă mobilă am. ‎- Doamne! Uite ce mizerie!
‎- Taci! Salut-o pe Wizzy. ‎- Cum trăiești așa?
‎- Bună, Wizzy! ‎- Ești cuminte?
‎- Bună! Mi-e puțin frică. ‎- Haide!
‎Vino! O să mă zgârie?
‎- Nu, te salută. ‎- Bună!
‎Eu și Nick avem stiluri de viață diferite. ‎El e imaculat.
‎Mă consider o persoană curată, ‎dar nu imaculată.
‎Am emoții ‎pentru când îmi va vedea apartamentul.
‎Am 28 de ani, dar sunt mai mică decât el.
‎Cred că ar putea să vadă ‎chestii mai ciudate în casă
‎și să creadă ‎că sunt mai imatură decât mă știa.
‎Ce e asta?
‎Când vin oameni în vizită, ‎îmi place să cânt la chitară.
‎Am un set întreg de instrumente.
‎Uite tobele.
‎Aici s-a rupt masa. ‎Dacă ai scule, am nevoie de ajutor.
‎Am făcut un semn cu: „Nu dansăm pe mese”,
‎dar n-a mers.
‎Uite dulapul cu jachete.
‎Iar ăsta e un alt dulap.
‎- Ai multe haine. ‎- Știu.
‎Poți să-ți pui asta?
‎Nu mă așteptam la asta.
‎- Are multe dulapuri. ‎- Doar dacă-ți pui asta.
‎Le-a umplut pe toate
‎cu haine de iarnă, de primăvară
‎și costume.
‎Îți place?
‎Ce? Cum de?
‎Primesc reclame ‎și sunt foarte ușor de convins.
‎- E înfricoșător. ‎- Bine. Du-te și pune-l!
‎Bine, sunt de treabă.
‎Sunt de treabă.
‎Ești de treabă. Ce nebunie!
‎Nu mi-ar fi venit acum două luni.
‎N-am fost niciodată ‎atât de neatrăgător în viața mea.
‎Arăți bine.
‎Slavă Domnului ‎că nu mi-am scos pantalonii.
‎Arăți bine. Arăți grozav.
‎Vino!
‎Nu pot să cred că fac asta.
‎Și care e scopul? ‎Le-ai cumpărat pentru distracție?
‎Le porți prin casă?
‎Nu le port singură. Invit oameni.
‎Da, dar…
‎Îi saluți și apari ‎în costum de hotdog sau de porumb?
‎Da.
‎Asta spun. Încă nu știi multe despre mine,
‎nu m-ai văzut cu prietenii.
‎Încerc să-mi imaginez scopul.
‎- Amuzament. ‎- Da.
‎De asta am și jocuri.
‎- Am pistoale cu bile. ‎- Unde sunt pistoalele?
‎Îmi place faptul ‎că Danielle e mai caraghioasă.
‎Dar, în același timp,
‎există o diferență de vârstă
‎la care trebuie să ne gândim.
‎Suntem în stadii diferite ale carierei.
‎Eu am o casă, ea închiriază.
‎Ca să ne căsătorim ‎și să avem o căsnicie reușită,
‎va trebui să ajungă în punctul
‎în care ne integrăm viețile împreună.
‎Prietenii mi-au stricat masa.
‎Ți-e teamă că se va întâmpla ‎și la tine acasă?
‎Doar că nimeni nu s-ar urca ‎pe masa mea de bucătărie.
‎Da.
‎Eu și prietenii mei asta facem.
‎Deci asta crezi că vei face ‎cu prietenii tăi?
‎Nu neapărat. Înțeleg….
‎Nu suntem nebuni. ‎Dar ne place să ne distrăm.
‎De asta am chitare.
‎Dansăm, ne urcăm pe mese…
‎Nu că mă gândesc să distrug casa,
‎dar trebuie să ne gândim la asta
‎fiindcă zici că e în regulă, dar…
‎Dacă inviți niște oameni la noi
‎și se strică ceva…
‎Da.
‎Pentru mine, nu e… Adică e ceva imatur,
‎dar nu o să spun…
‎„Doar ne distrăm. ‎N-o să stricăm nimic.”
‎Nimeni nu plănuiește să distrugă.
‎Da, nu știu. Mi-e cald. Sunt transpirat.
‎- E cald. ‎- Sunt obosit.
‎Nu vreau să mai vorbesc despre asta.
‎Vreau să scot chestia asta
‎și să mă răcoresc puțin.
‎Abia aștept să se termine ziua asta.
‎- Serios? ‎- Da.
‎Am emoții.
‎Deci Don…
‎- Și Nan. ‎- Și Nan.
‎Da.
‎Don și Nan.
‎- Da. ‎- Bine.
‎Mi-e teamă să-i cunosc părinții.
‎Nu le-a spus părinților despre logodnă.
‎Vor fi socrul meu, soacra mea.
‎E o treabă serioasă.
‎Nu cred că Natalie ‎se teme de părerile familiei.
‎Natalie a crescut ‎într-o familie tradițională.
‎E fiica lor și cred că se tem
‎că va apărea un străin ‎în viața fiicei lor. Înțeleg.
‎Dar datoria mea e să am grijă de ea.
‎Vreau să știe și ai ei.
‎Cum ne prezinți?
‎„Bună! El e logodnicul meu.”
‎O s-o spui râzând?
‎Râd când sunt foarte agitată. Și…
‎Dacă nu mă acceptă?
‎Care e planul?
‎Cred că ar trebui ‎să mergi să iei flori și cina
‎și eu le explic experimentul între timp
‎și ce s-a mai întâmplat.
‎Apoi vă voi prezenta.
‎Cât timp ești tu însuți, va fi bine.
‎- Bine. ‎- Da.
‎- Deci e-n regulă? ‎- Da, e-n regulă.
‎Bine. Dar e multă presiune.
‎- Bine, mă duc să iau cina. ‎- Bine.
‎O să iau flori ‎și tu ai grijă să fie totul în regulă.
‎Da. Ne vedem acolo?
‎- Da. ‎- Bine.
‎Pa! Bine.
‎Pa!
‎Am emoții pentru vizita cu ai mei.
‎Suntem apropiați. Vorbesc orice cu ei.
‎Îmi pare rău ‎că nu le-am spus că m-am logodit.
‎Sper că o să-l placă,
‎dar știu că îi va îngrijora ‎faptul că ne grăbim.
‎Nu vreau să-i supăr,
‎dar Shayne e cel mai important ‎pentru mine acum și prefer să risc
‎să-i supăr pentru el.
‎Doamne!
‎Nu mai rezist!
‎- Bună, Natalie! ‎- Doamne!
‎- Ce? ‎- Ce faci aici?
‎Cum adică?
‎Arăți bine.
‎- Mersi. ‎- Da.
‎- Bună! ‎- Mă bucur să vă văd.
‎Unde suntem?
‎E noul meu apartament. ‎Vrei să vezi priveliștea? E grozav.
‎Te-ai mutat?
‎- Foarte frumos. ‎- E frumos.
‎Ce frumos!
‎Știu. Nu e uimitor?
‎Vreți să stați pe scaunele astea?
‎Bine. Cum…
‎- Serios. ‎- Ce?
‎- A cui e casa asta? ‎- A mea. Jur.
‎Nu.
‎Îți explic totul, dar vrei să stai jos?
‎Bine.
‎Bine. De ce? Ți-e teamă să nu leșin?
‎O să stau departe, ca să pot fugi.
‎Glumesc.
‎Ne-ai lipsit.
‎- A trecut mult timp. ‎- Da.
‎Au trecut trei, patru săptămâni?
‎Da.
‎Bine.
‎Știți că eram singură.
‎- Da. ‎- Și voiam să găsesc pe cineva.
‎Așa că m-am înscris la un experiment
‎în care sunt 15 băieți și 15 fete
‎care vorbesc pe nevăzute.
‎Și m-am îndrăgostit de cineva.
‎Și m-a cerut de soție,
‎am acceptat, așa că sunt logodită.
‎Doamne!
‎Îl cheamă Shayne.
‎- E apartamentul nostru. ‎- Ce?
‎Mamă!
‎Doamne! E prea mult.
‎Ne căsătorim în două săptămâni.
‎Ce?
‎- Mă îngrijorează, ca mamă. ‎- Și pe mine.
‎- Vrei să vezi inelul? ‎- Nu vreau să-l văd.
‎Oi fi de modă veche. Zece zile?
‎Bunicii s-au căsătorit după trei zile.
‎- Și-au fost căsătoriți 60, 70 de ani? ‎- Știu. Deci trăiești în anii '60?
‎N-aș fi acceptat
‎dacă nu credeam că e o decizie bună.
‎- Nu știu. ‎- Știi bine.
‎Am vrut să vă spun, ‎dar voiam să-l cunoașteți personal
‎înainte să-l judecați. ‎Mamă, e exact ca tine.
‎- Ce? ‎- E energic și sensibil.
‎- Doamne! ‎- Știi ce?
‎Ca personalitate, suntem diferiți.
‎Nu știu cum să-ți spun, e mai spontan.
‎- Ceea ce e bine. ‎- Da, e bine.
‎E ca tine.
‎Dar merge.
‎Ce te face să crezi că el e alesul?
‎Am stat mult de vorbă în capsule.
‎Discuții profunde, ‎despre cine suntem, despre tot.
‎Și e foarte cumsecade.
‎Asta-i bine.
‎- E grozav. ‎- Bine.
‎- Te cred. Vreau să-l cunosc. ‎- Sigur…
‎- Abia aștept să-l cunosc. ‎- Nu vrei să-l cunoști mai întâi?
‎Și ți-am spus ‎că nunta e în două săptămâni?
‎Știi ce? Am nevoie de o targă.
‎Doamne! De ce râzi?
‎- Mamă. ‎- Nan.
‎Poți să nu-l judeci din start?
‎- Mă ascund după tata. ‎- Da.
‎Când le-am dat vestea că suntem logodiți,
‎am văzut durerea din ochii mamei
‎și cât de supărată era.
‎Îmi frânge inima.
‎Dar, în același timp,
‎eram fericită că tata mă înțelegea
‎și avea mintea deschisă.
‎- Mamă, fii calmă când vine. ‎- Și dacă nu?
‎Dar nu asta ai vrut pentru mine?
‎Cineva care are grijă de tine, ‎pe care-l iubești.
‎- Da. ‎- Desigur.
‎Eu și părinții mei ‎suntem foarte apropiați.
‎Va trebui să aleg ‎între părinții mei și Shayne?
‎Nu știu. Nu m-am gândit la asta.
‎Bine. O să mă dau cu ruj.
‎Face multe prostii, ‎dar asta e prea mult pentru mine.
‎- Hai să n-o judecăm. ‎- E prea mult.
‎- Bună! ‎- Bună!