A NETFLIX SOROZATA
Adj egy csókot!
Szeretlek.
TIZENÖT NAP AZ ESKÜVŐKIG
Ez…
- Válthatnánk pár szót? - Persze. De minden oké, ugye?
Igen, jól megvagyunk. Vannak kisebb vitáink, de…
- Tényleg? - Igen.
Az ember nem lehet mindig boldog. Nem minden csupa szivárvány, szóval…
De szerintem ez a lényeg.
Iyannával még egyszer sem veszekedtünk.
Mexikóban sem, egyáltalán.
- Végig egyetértettünk mindenben. - Az klassz.
Apámtól egy jó tanácsot kaptam: mindegy, hogy milyen problémáitok vannak,
ne feküdjetek le mérgesen aludni!
Én már megtettem. Én már feküdtem le mérgesen, haver.
Miután a bárban buliztunk.
Most komolyan. Mallory elmondta, hogy mit mondtál neki
a gyűrűjével kapcsolatban. És én nem is tudom, tesó, nekem ez…
Nem esett jól neki, hogy megjegyezted, hogy nem arany a gyűrűje.
Azt csak viccből mondtam, mert tudtam, hogy aranygyűrűre vágyott.
Nem akartam kavarni. Hiszen ismersz. Tudod, hogy szeretek viccelődni.
Nem arra céloztam, hogy ha engem választ, akkor máshogy alakult volna a dolog.
A kapszulában kialakult közöttünk valami. De ő döntött.
Amit én el is fogadtam.
Folyton azt mondom neki, hogy jó srác vagy, és jól járt veled.
Veled bármelyik lány jól járt volna.
És ha te boldog vagy, ha Mal is az, akkor örülök nektek. Mindkettőtöknek.
Csak tisztázni akartam. Ezek szerint félreértés volt.
Megtaláltam az igazit, akivel boldog vagyok.
A többi már nem számít.
Iyannán kívül senki iránt sem érzek semmit.
Ha minden jól megy, két hét múlva egybekelünk. Hűha!
- Minden jól alakul. Talán túl jól is. - Ennek örülök.
- Csirió! - Csirió!
- Nekem melegem van. Tessék, a zakóm! - Egy újabb zakó. Nagyon aranyos vagy.
Jól érezted magad? Igen?
- Te? - Nem volt rossz.
TANÁCSADÓ
- Mi az? - Ezt én kérdezhetném.
Semmi, csak olyan furán nézel rám.
Mintha mondani szeretnél valamit.
- Kényelmetlenül érzed magad? - Igen.
- Mit mondott? - Shaina?
Konkrétan azt mondta, hogy a kapcsolatunk egy nagy kamu.
- Tessék? - És hogy mi ketten nem illünk össze.
- Ilyenekkel jött. Igen. - Hogy mi van?
Igen. Végig téged ekézett.
- Tényleg? - Aha.
- Szerintem senki sem gondolja így. - Nem is tudom.
Igazából nem tudom.
Van valami, amiről nem tudok? Nem értem.
Én maradtam le valamiről?
Tőled kérdezem, mert tudni szeretném.
Ne vedd magadra! De mi oka van ezt mondani?
- Nem tudom. - Mert ez…
Semmit sem mondtam neki kettőnkről azon kívül, hogy jól megvagyunk.
Szóval eléggé durva lenne.
- Mi? - Ha a kapcsolatunk kamu lenne.
- Szerinted az? - Nem. Szerinted?
Nem. Bárki bármit mondhat, én nem fogok hinni nekik.
Hát, én szeretlek.
Szerintem Shainának nem voltak komoly érzései Kyle iránt.
Emiatt nyilván el sem tudja képzelni, hogy Shayne és köztem komoly lehet a dolog.
A kapszulákban kettesben voltunk Shayne-nel.
Nem kellett mások befolyása miatt aggódnunk.
Például amiatt, hogy más fiúk vagy lányok
üzengetnek nekünk, vagy ránk hajtanak.
Nem izgulok a közelgő esküvőnk miatt.
Tudom, hogy hozzá fogok menni. Szeretem Shayne-t.
És tudom, hogy az egész életemet vele akarom tölteni.
Mit szólnál, ha szeretkeznénk a parton?
Csináljunk kisbabát?
Aha.
TIZENNÉGY NAP AZ ESKÜVŐKIG
Nem ér így az eső?
De, eléggé.
Kicsi az ernyő. Nem számítottam ekkora esőre.
Ma megmutatom Danielle-nek a lakásomat.
Megnézzük, hogy csinálhatnánk közös otthont
egy olyan helyből, ahol évek óta egyedül lakom.
- Hol van a kis cukorfalat? - Itt, bent.
Igen!
Tartok attól, hogy nem fogja a sajátjának érezni.
Mivel két hét múlva megházasodunk, az a legfontosabb,
hogy Danielle úgy érezze, ez egy közös otthon, ahol jó élete lehet.
- Szuper a lakásod. - Igen, ez lenne az.
- Íme, a hálószoba. - Melyik? Ez a tiéd?
Úgy örülök, hogy vele tölthetem az életem hátralévő részét! Nagyon cuki vagy!
Istenem! Mennyi hely van a szekrényben? Csak a cuccaim miatt kérdezem.
Lehet, hogy át kellene pakolnom a vendégszoba gardróbjába.
Vagy a vendégszoba lesz az én gardróbom.
Hűha! Dawson és a haverok?
Ne piszkálj!
- Kezdek ítélkezni. - Értem.
És a DVD-gyűjteményem többi része. Természetesen ábécérendben.
- Te jó ég! - Hát igen.
Ezért nagyon nem rajongok.
Ez kicsit aggaszt, mert Nick nagyon rendszerető.
Ha nem lennének rendszerezve, akkor…
- Szóval így lehet kiakasztani. - Igen.
Én viszont eléggé rendetlen vagyok, szóval félek, hogy ebből még gond lehet.
- El tudod képzelni magad itt? - Ha lesz hely a ruháimnak. Majd meglátod.
Van más gond is a ruhákon kívül?
Sok holmim van. A videójátékaimat is át kell hoznom.
És azokkal mi lesz?
Lehet, hogy én itt húznám meg a határt, a Rock Bandnél.
Ragaszkodom hozzájuk.
- És hova tegyük? Egy szekrénybe? - Én elöl hagynám őket.
- Hogy könnyedén elérjem. - Nem.
Nálam minden elöl van.
- Tényleg? - Gyakran játszom.
- Tényleg elöl hagynád őket? - Nálam elöl vannak.
És ha abba a ládába tennénk?
Egy dobszerkót?
Nem hagyhatjuk csak úgy elöl. Nem 15 évesek vagyunk.
Imádni fognak.
Semmiről sem tudnak, szóval ki tudja?
Most találkozunk Jarrette szüleivel.
Jarrette semmit sem mesélt nekik a műsorról.
Szerintem azért szólhatott volna nekik. Pláne, hogy az apja konzervatív.
Néha ló helyett szamárnak érzem magam.
Veszek pár nagy levegőt.
Szóval sokat jelent a számomra, hogy a menyasszonyaként fog bemutatni.
- Készen állsz? - Cuki vagy.
Szeretem Jarrette-et. Remélem, szimpatikus leszek, és minden jól alakul.
- Hűha! - Sziasztok!
Sziasztok! Jarrette és a párja.
- Üdv! - Helló!
- Szia! De helyes vagy! - Bemutatom Iyannát.
- Iyanna, szia! - Helló!
- Ő az apám, Tim. - Örvendek.
- Ő az anyám, Felicia. - Mi újság? Meséljetek!
- Hát ez meg? - Hogy mi van?
Ez most valami vicc?
Hogyan?
- Hát igen. - Sírni fogok.
- Adj magadnak egy percet! - Hát ez?
Egy percet? Kérek egy zsebkendőt!
Hogyan?
- Helyes lányt választott. - Köszönöm.
Ejha! Üdv a családban!
- Köszönöm. - Azta!
Apa? Erre nem számítottál, mi?
Egyáltalán nem. Te…
Ne csináld! Hé!
Hogyan?
- Ezek szerint… - Tudom, váratlan.
Jó, örülünk. Kitűztétek már a dátumot?
Június 7.
- Melyik évben? - Két hét múlva.
- Aha. - Hűha!
- Oké. Ne üljünk le? Gyertek! - Jó.
Szóval egyáltalán nem is láttátok egymást.
Csak beszélgettetek egy…
- Egy falon át. - Igen.
És kérdezgettél tőle olyasmit, amiből kiderült, hogyan néz ki?
- Nem. Nem érdekelte. - Nem akartam tudni.
- Tényleg? - Nem érdeklődött ilyesmiről.
Igen, mert komolyan vettem a folyamatot és a kísérletet,
és a belső tulajdonságaira voltam kíváncsi,
nem a külsőségekre, hogy hogyan néz ki.
Meg akartam ismerni.
És ennyi elég volt a számomra.
- Mivel fogott meg? - Hogy mennyire erős és ellenálló.
- Hűha! - Leginkább ez vonzott benne.
Kénytelen voltam hinni a szavainak.
De mióta élőben is találkoztunk,
bebizonyosodott, hogy tényleg az, akinek mondta magát.
- Ez a lényeg. - Igen.
Meg kellett ismerned a belsőt, hogy elfogadd a külsőt.
A mi első randink a születésnapomon volt.
Igen.
És mint nálatok,
úgy a mi első beszélgetésünkhöz sem volt semmi sem fogható a világon.
Leesett az állam.
Csak hallgattam a szavait, és…
Addig üldögéltünk ott, amíg be nem zárt az étterem.
- Beszélgettünk. - Igen.
És 25 évvel később is együtt vagyunk.
- Még mindig. - Még mindig.
Szóval továbbra is beszélgessetek!
Kommunikáljatok!
És írjátok meg a saját történeteteket!
Nem semmi történet.
Így van.
- Mondta, hogy lelkész vagyok? - Igen, mondta.
Szóval
mindennél többet jelentene nekem,
ha én adhatnálak össze benneteket.
Mert az a pillanat…
Ez nagyon sokat jelentene.
- Jól van. - Te vagy az elsőszülöttem.
Mások is megkértek már, hogy adjam össze őket,
de szerintem Istennek az volt a szándéka, hogy az első alkalom a te esküvőd legyen.
- A mindenit. - Jól van, drágám.
- Áldás vagy a számunkra. - Köszönöm.
Nagyon jó érzés volt, hogy ennyire jó szívvel fogadtak.
Jarrette büszkének tűnt, amiért én leszek a felesége.
Ezek után még szorosabb lett a viszonyunk.
Szerintem be fogok tudni illeszkedni a családba.
Bárcsak Jarrette is így érezné majd magát!
De az én szüleimmel más lesz a helyzet.
Ott más lesz a hangulat.
Komolyabb lesz, talán feszültebb is.
Istenem, találkozni fog velük.
SALVADOR OTTHONA
Összeszedek pár dolgot.
Nem fog sokáig tartani.
Hozok néhány pár zoknit.
Örülök, hogy láthatom Sal otthonát, és megismerhetem a lakótársát, Caesart.
- Frusztrál, hogy átnézem a holmidat? - Nem, nyugodtan!
- Oké. - Nincs titkolnivalóm.
Tetszik, hogy lehajtod a vécéülőkét. Nem rossz.
- Tudom, hogy ez fontos. - Törlőkendőt is használsz.
Nem muszáj beszélni róla.
Nem lepett meg. Sejtettem, hogy rendben és tisztán tartja a lakását.
- Lehet, hogy… Haver! - Cső!
- Szia! - Caesar vagyok.
- Mallory. Szia! - A menyasszonyom, Mallory, Mal.
Gyere ide! Öregem.
Mi újság?
Minden csodás. Kérsz egy koktélt?
- Aha. - Csinálok neked.
Tetszik a lakásotok. Nagyon klassz. Szép fényes.
Egy éve vagyunk itt. A főiskolán találkoztunk.
Zeneszakon tanultunk,
én egy ideje már tanítok is.
- Szóval zenetanár vagy. - Igen.
- Gyakran énekeltek együtt? - Igen.
Nahát!
Könnyen megosztom a világomat Malloryval, tökéletesen beleillik.
Ha családot alapítanánk, mindig énekelnék a gyerekeinknek,
és szerintem Mallorynak is nagyon tetszene.
Olyanok lennénk, mint egy kis csapat mariachi.
Úristen, srácok, annyira klasszak vagytok!
Nagyon ügyesek vagytok!
Akkor jöttem rá, hogy kezdek beleszeretni,
amikor énekelt nekem a kapszulában.
Előtte senki sem énekelt nekem.
Sal teljesen más, mint a többi férfi az életemben.
Ő sokkal inkább…
Ő nem tagadja meg az érzéseit és az érzelmeit. Beszélni is hajlandó róluk.
És amikor énekelt, és közben rám nézett,
az nagyon jólesett,
és csak még inkább beleszerettem.
Elöntöttek az érzések. Olyan jók vagytok!
TIZENKÉT NAP AZ ESKÜVŐKIG
Kíváncsi vagyok, hogy hol laksz, Shakey Shake.
Úti cél: otthon.
Nem fogsz felülni?
Minek a Tesla, ha nem használom a robotpilótát?
Kiborítasz.
Jól van. Tudod, mit? Lássuk, hogy mit tud a kicsike!
Szivi!
Te jóságos ég!
Hoppá, 140-nel mentem.
- Nem tűnt annyinak, ugye? - Nem.
Ötpercesre akarod rövidíteni az utat, mi?
Ez dögös volt. Szeretem a gyors kocsikat.
Mintha szintet lépnénk azzal, hogy megmutatom a lakásomat.
Elvégre itt fogunk élni közösen, férjként és feleségként.
- Hunyd le a szemed! - Jó.
Várj! Nyisd ki!
A mindenit! De szuper!
- Íme. - Komolyan?
Igazi legénylakásnak tűnik.
- Bizony. - Minden fekete.
Így könnyebb. De feldobhatod.
Ráférne a női kéz nyoma. Ez meg mi?
- Gyertya. - Ez is fekete?
- Minden fekete. Így könnyebb. - Hűha!
- Minden passzol. - Azért ráférne egy kis szín.
- Igen? Hát jó. - Csak egy kicsi.
De hozzáadhatnál egy kis nőcisséget.
A mindenit! Ez nagyon klassz.
- Örülök, hogy tetszik. - Nagyon!
Jó volt otthon lakni, de készen állok elköltözni a szüleimtől.
És Shake-nek szuper lakása van.
Persze, van, amin változtatnék.
Idekint két fő is kényelmesen tud étkezni.
Nagyon tetszik.
Nagyon bájos és otthonos.
Simán el tudom képzelni itt a kis életünket.
Öt év múlva is itt szeretnél élni? A városban?
Szerintem én öt év múlva is itt élnék.
Jó lenne, mert itt akarom megnyitni a rendelőmet, és…
És itt nevelnéd a gyerekeket?
Kell a pénz, hogy jó iskolába járjanak.
- Munkára! - Igen, oda kell tennünk magunkat.
- Így csak egy-két gyerekünk lehet. - Igen.
- Megmutassam a hálót? - Igen.
- Rendben. - Erre a pillanatra vártam.
Íme.
- Oké! Hű, de nagy az ágyad! - Rendetlenség van.
Hihetetlen, hogy ez megtörténik.
Abban a lakásban vagyok, ahol együtt fogok élni a jövendőbelimmel.
Szóval szerintem érhető,
ha ez meghozza a kedvemet a flörtöléshez, és feldob.
Márpedig ez vár ránk.
Össze fogunk házasodni.
Ezt figyeld! Húzd szét a függönyt!
- És… - Nahát! Nem semmi.
Ugye?
Hol van a paplanod?
- Ez az. Itt van. - Oké.
Nagyon puha. Ne tévesszen meg, hogy szürke! Nagyon kényelmes.
Ide is elférne egy kis szín. Kell egy kis szín!
Legyen! Be szoktam kapcsolni a fűthető matracot.
- Értem. - Előmelegítem az ágyat.
Melegen szereted?
- Mintha egy jakuzziba másznék be. - Te jó ég!
- Olyan, mint egy jakuzzi. - Szuper. Tetszik.
- Félsz? - Rettegek.
- Miért? - Nagyon izgulok!
- Hogyhogy miért? Ez komoly dolog. - Mindjárt ott vagyunk.
- Hányni fogok, és bepisilek. - Mi?
Igen. Te izgulsz?
Odáig lesznek érted. Szóval emiatt nem.
Amiatt viszont igen, hogy én szorongok a közelükben, mert ki tudnak készíteni.
Ne! Mindnyájan szorongani fogunk!
És csak azt mantrázom magamnak, hogy nyugodtnak kell maradnom.
- Mindenki ideges lesz. - Tudom.
Megjöttünk!
Istenem!
Ma fogom bemutatni Danielle-t az anyámnak és a lánytestvéreimnek.
Ez egy különleges helyzet.
Eddig ahányszor hazahoztam valakit, hogy bemutassam,
anyámnak mindig kellett egy kis idő, hogy felengedjen.
Szóval valószínűleg ma is ez vár ránk.
Sziasztok!
- Sziasztok! Örvendek. - Szia, Jenn vagyok! Én is.
Danielle. Örvendek.
- Szia! Örvendek. - Örvendek.
- Tessék! - Szia!
Jó. Nagyon izgulok.
- Akárcsak mi. - Te jóságos ég!
- Kérsz bort? - Jólesne, igen.
Nem fogunk meggyötörni. Miattam nincs okod idegeskedni.
Most, hogy már tudjuk, mindenki izgul…
Igen.
Danielle mindig nagyon izgul. Minden miatt.
Szó szerint minden miatt. Folyton szorongok.
Mi vett rá arra, hogy ebben a műsorban keresd a szerelmet?
Több oka is van. Nincs túl sok önbizalmam.
Harminc kilót fogytam, és emiatt nehéz egyből önmagamat adnom,
amikor új emberekkel találkozom.
Nick mellett viszont valamiért már az első naptól fogva magabiztos voltam.
Megnyugtat. A beszélgetéseink is különlegesek voltak.
Ezek a témák többnyire hónapok után kerülnek elő,
de ezúttal tudtuk, hogy mindkettőnknek komolyak a szándékai.
Így nyugodtan fel lehetett hozni bizonyos témákat.
Alapesetben nem beszélünk a harmadik randin a gyerekekről,
de most nem kellett visszafognunk magunkat.
Nick más, mint a többi férfi. Sosem voltam még olyasvalakivel,
aki iránt így éreztem, és aki mellett így éreztem magam.
Nap mint nap, amikor felmerül egy ismeretlen helyzet,
folyton arra gondolok, hogy sokkal rosszabb lenne,
ha nem lenne ott velem.
Mások vagyunk, de nagyon hasonlóan szemléljük az életet.
Szeretném bebizonyítani az anyjának,
hogy az őrült történetünk ellenére szeretem a fiát.
Ha a családja nem kedvel meg,
akkor lehet, hogy Nick nemet mondana az oltárnál,
aminek már a gondolata is kikészít.
Jól érezzük magunkat együtt, ugyanaz a hobbink,
és bár vannak rossz időszakok, amikor azt gondolom,
hogy ha bárki mással kéne ezen…
„Rossz időszakok”? De hát még nem is vagytok régóta együtt.
Ez egy kiélezett helyzet.
Időnként a kis dolgokból hirtelen nagy viták lesznek.
Aztán más is szóba kerül.
Hogy fogod viselni, hogy naponta kétszer zuhanyzik?
- Tessék? Azt már nem csinálom. - Nem?
- Korábban teljesen rögeszmés volt. - Muszáj a „rögeszmés” szót használni?
Egy kicsit OCD-s voltam, a kézmosással is.
- A higiénia nagyon fontos a számára. - Határozottan OCD-s volt.
Ráadásul nagyon válogatós. Hogy milyen kenyeret…
- Figyelek rá. - Danielle mellett lazább leszek.
- Aha. - Az jó.
És te honnan tudtad, hogy ő az igazi? Mert korábban
alig ismerhettük meg a barátnőidet, most viszont:
„Megkértem a kezét, bemutatom.”
Ugyanarra vágyunk. Családot szeretnénk.
Biztosra akarjuk venni, hogy jó ötlet megházasodni.
Biztosítani szeretnénk, hogy nem hagyunk figyelmen kívül
semmiféle akadályt a jövőnk szempontjából.
Nekem ez furcsa.
Nicknek évekig tartó kapcsolatai is voltak,
és mégsem volt képes elköteleződni senki mellett.
Ez egy nagyon fontos döntés, te pedig…
Nem mondanám, hogy megszállottan állsz a válás témájához, de…
- De tudom, hogy nem örültél neki. - De.
Örülök neki, mert apával gyűlöltétek egymást.
Ha együtt maradtatok volna, mi mind elbaszottak lennénk.
Jó okkal szeretnénk összeházasodni.
Soha nem akarunk elválni. Soha nem…
Senki sem akar elválni, amikor megházasodik. Az ilyesmi csak megtörténik.
De az emberek változnak, elhidegülnek egymástól.
- Sosem a válás az elsődleges cél. - Igen.
Ráadásul gyorsan bekövetkezik.
Honnan tudjátok, hogy semmi sem fog az utatokba állni?
Tudom, szóba került a gyerekvállalás.
De ha elmúlik a rózsaszín köd, akkor elég stabilak lesznek az alapok,
a bizalom vagy bármi más, hogy azután is együtt maradjatok?
Sok mindenben hasonlítunk, a különbségek meg kiegészítik egymást.
Látta, amikor pánikrohamom volt Mexikóban.
Féltem, hogy meggondolja magát.
De kitartott mellettem, és ez túlszárnyalta minden elvárásomat.
És ez sokkal inkább megnyugtatott, mint addig bármi.
Szereti azokat a hibáimat, amelyekkel megpróbáltam elriasztani.
Szóval ezért gondolom, hogy… Jaj, sírni fogok.
Nekem semmi bajom az eljegyzésetekkel, ha nektek ez így jó.
Durva, hogy mennyire magabiztosak vagyunk. Bár szavakba tudnám önteni!
Mindennap hálát adok érte.
Jól van. Nekünk ideje indulnunk.
- Aha. - Nagyon örültem.
- Én is. - Megölelhetlek? Bocsánat.
Nem gondoltam, hogy valaha is megházasodik.
Eddig egyik kapcsolata sem működött, szóval úgy gondoltam,
hogy talán nem is neki való a házasság. Nem tudom.
- Nem is volt olyan vészes, ugye? - Nem.
Ha úgy érzi, hogy jó ötlet elvenni Danielle-t,
akkor ez az ő döntése. Nem az enyém.
Szóval kénytelen leszek bízni benne és az ösztöneiben.
Ha szerinte ez a helyes döntés, legyen, ahogy akarja!
Szerintem kedves volt. De majd meglátjuk, mi lesz a vége.
- Csirió! - Csirió!
Az esküvőnkön is lesz pezsgő?
- Igen. - Dom?
Dom Pérignon?
Sosem hittem, hogy ennyire boldog leszek.
Korábban azt hittem, hogy tudom, mi az a szerelem.
De miután megismertem Shayne-t, és beleszerettem,
rájöttem, hogy igazából nem tudtam.
Hihetetlen, de most úgy érzem, teljes az életem.
Istenem! Miért vagyok ilyen nyálas?
Ha a régi énem ezt most hallaná,
akkor biztos elhányná magát ettől a szövegtől.
- Csirió! - Csirió!
Hűha. Ennyire feszültté tesz az esküvőszervezés? Poharat sem veszel elő?
Stresszes. Főleg a vendéglista összeállítása.
- Jó. A stílus szerintem megvan. - Igen.
- Ami az ételeket illeti, a hagyományos… - Két dolgot szeretnék csak.
- De azt én intézem. - Jó.
Mi az a két dolog?
Lehetne egy koktélszökőkút? Amiből Old Fashioned jön.
- Folyamatosan nyomatja a koktélt. - Tessék?
A sima szökőkút megvan, ugye? Amiből folyamatosan jön a víz.
Ebből koktél jönne. Keverve. Tessék, egy Old Fashioned! Tessék!
Korlátlanul, mint…
- Még nem láttam ilyet. - És sajtfalatok.
- Rendben. - Benne vagy?
Csak a sajtfalatok? Szimplán?
Nem, ilyen gyerekeknek való svédasztalra gondoltam.
Hot doggal, pizzával, sajtos makarónival.
Sajtfalatkákkal. Szerintem az… Mindenkinek bejönne.
Bombabiztos. A bélszín necces.
Shayne, az egész családom laktózérzékeny.
- Tényleg? - Aha.
Mi tejen és sajton nőttünk fel.
Ráadásul nálunk senki sem iszik, szóval…
Ejha. Wisconsinban mást sem csinálnak, csak isznak.
- Tudom. - Hát ez…
- Igen. - Vad lagzi lesz.
Nem emlékszem, mikor láttam bárkit is inni a családomból.
Én arra nem emlékszem, mikor volt utoljára olyan, hogy nem ittak.
Értem.
Visszatérve a koktélszökőkútra.
Viccet félretéve, apám imádta az Old Fashionedöt,
és jó lenne, ha valami rá emlékeztetne.
Ami azt jelképezi, hogy ott van velünk, és hogy gondolok rá, meg ilyenek.
Szóval szerintem ez menő lenne,
mert biztos szívesen inna velünk valamit, tudod?
- Jópofa lenne. - Az lenne.
A család nagyon fontos.
Néhány hónapja vesztettem el az apámat,
szóval nagyon örülök, hogy úgymond hamarosan lesz egy új apám.
A te kultúrádból mit emeljünk át?
Nem lesz könnyű, mert a koreai ételek nem csupán ételek.
- Ott az úgynevezett pancshan. - Micsoda?
- Pancshan. Ezek kisebb adagok. - Pancshan?
Jól ejtem? Csak kérdezem, mert nem tudom.
Segíts! Nem akarok hülyének tűnni a családod előtt.
Inkább…
- Mi az? Pancshan. - Ne mondogasd!
Pancshan. Csúnyán el fogom szúrni.
Odamegyek a nagymamádhoz, a nagyszüleidhez, és…
És azt mondom: „na”.
- Nem. - Jól csinálom, nem?
- Hűha. - Ne. És azt jelenti, hogy „igen”.
Istenem.
Ne.
- Jól mondom, ugye? - Elég!
Erre iszom.
TÍZ NAP AZ ESKÜVŐKIG
De jó! Végre megismered a nővéremet.
- Már nagyon várom. - Juhé!
Kicsit izgulok.
Nem kell izgulnod. Tök jó fej.
Számomra a szerelem nem egy tündérmesés, romcomos klisé.
Számomra a szerelem egy alap, amit Sallel kezdtünk építgetni
még a kapszulákban, az ismerkedésünk kezdetén,
valamint azok a nehéz beszélgetések, amelyeken már túl vagyunk.
És hogy megismerjük egymás családját. Számomra ezt jelenti.
- Lássuk! - Rendben.
Ma bemutatom Salt a testvéremnek, Tiffanynak.
Nem lesz semmi a számára, hogy először találkozik velünk egy párként.
Nahát!
Tiff!
MALLORY TESTVÉRE
De már nagyon várom.
Tudom, hogy szereted a vörösbort, szóval hoztam neked.
Így van. Köszönöm szépen!
- Kedves tőled. - Igen.
- Na, remek. Érdekes helyzet. - Tudom, az.
Nem mindennapi.
Szerintem az a legnehezebb, hogy mások megértsék, min mentünk keresztül együtt.
Bármilyen kérdést szívesen megválaszolok.
Én ismerem Malloryt, és tudom, hogy milyen kapcsolatai voltak.
És hogy bár voltak hosszú kapcsolatai, sosem kötötték be a fejét.
Az lenne a kérdésem, Sal,
hogy neked milyen a múltad.
Volt már komoly kapcsolatod? Kérted már meg valaki kezét?
Háromszor is. Nem, viccelek.
Azt hittem, azt fogja mondani, hogy: „Hát…”
Az én múltam egy kicsit más, mint Malloryé.
Tudom, hogy volt egy hatéves kapcsolata.
Nekem viszont a leghosszabb kapcsolatom két és fél évig tartott.
Az nem túl sok.
Nem. Így igaz.
De mivel szigorú katolikus családból származom,
21 éves koromig nem is igazán jártam senkivel.
Nem siettettem semmit. Nagyon magamnak való voltam.
És készen állsz erre a közös őrületre?
Úgy érzed, menni fog?
- Bele fogunk jönni. - És szereted, Sal?
Képes vagy kimondani, hogy ő az az ember, akit szeretsz?
- Igen. - Jól van.
- Igen. - Mert ez komoly dolog.
- Az. - Megkérted a kezét.
- Igen. - Szóval meg akartok házasodni.
- És esküvőt szerveztek. - Igen.
- Mikor lesz? - Két hét múlva.
Rendben. Tudjátok, mit?
Ezt hogy kell egyáltalán felfogni?
- Egyáltalán mi a vezetékneve? - Perez.
- De nem kell felvennie.
Én viszont még ennyit sem tudtam rólad.
- A család még semmit sem tud rólad. - Értem.
Mivel foglalkozol? Mit csinálsz? Miből élsz?
Mallory tanult lány, felépítette a karrierjét.
Saját háza van. Te mit adsz a közösbe?
- A turizmusban dolgozom. - Oké.
De már beszéltünk a pénzügyekről.
Egyetértettünk abban, hogy mindkettőnknek megmarad a saját tulajdona.
Hogy meglesz a saját bevételünk.
Én semmit sem szeretnék abból, ami Malloryé. Komolyan.
Mindenért megdolgozott, ami az övé. Érted?
De házasok lesztek. Ami az övé, az a tiéd, és fordítva.
Tudom, nem könnyű ezt felfogni, de látatlanban kérte meg a kezemet.
Én pedig látatlanban mondtam neki igent. Szóval…
Igent mondtál úgy, hogy az arcát sem láttad?
Igen.
Sem azt, hogy milyen magas, hogy milyen a haja, hogy…
- Teljes meggyőződéssel? - Igen.
Mi csak azt szeretnénk, hogy boldog és egészséges legyél. Semmi mást.
Te vagy a legjobb barátom. Mintha a másik anyám lennél.
Szóval…
Te vagy a legjobb dolog, ami valaha történt velem.
Nem könnyű belegondolni, hogy másokkal kell osztoznom
valakin, akit ennyire szeretek.
Tudom.
Kibaszottul szeret engem. És…
Úristen, én is imádom, és nem is… Nem tudom, miért lepődtem meg.
Ugyanakkor értékelem, mert előtte senki sem vont kérdőre bennünket
úgy, ahogy ő tette.
Ez az egész folyamat tök fura.
De az is érthető, hogy senki sem értheti úgy ezt a kísérletet,
mint én, mint Sal,
és végül úgyis én fogom tudni, hogy mi az, ami jó nekem,
és ha én erre vágyom, végig is csinálom.
A lényeg az, hogy…
A lényeg, hogy két hét múlva egybekeltek.
Sok mindent azért nem tettem meg korábban,
mert néha félek kockáztatni.
Sok mindent megbántam. Ezt viszont teljesen komolyan vettem.
Mindvégig őszintén önmagamat adtam.
Senki sem kötelezett semmilyen döntésre.
Senki sem tudna rávenni olyasmire, amit nem akarok.
És szerintem jó emberismerő vagyok, és jó döntéseket szoktam hozni.
Éppen ezért is alakult ki közöttünk valami Sallel.
Mert ő is ugyanilyen ember.
Arra nem kérhetlek, hogy bízz bennem.
Arra viszont igen, hogy bízz Mallory ítélőképességében.
Őszinte vagyok azzal kapcsolatban, hogy mit érzek Mallory iránt.
És szeretném, ha ezt tudnád. Ennek a fényében, Tiffany,
remélem, hogy áldásodat adod kettőnkre.
A házasságotokra?
Igen, szeretnénk, ha áldásodat adnád ránk.
Szerintem
nem várhatjátok el,
hogy egy ilyen rövid beszélgetés alapján döntést hozzak.
Ez komoly dolog.
Ha eljön az esküvőnk napja, és Tiffany úgy dönt, hogy nem jön el…
TURISZTIKAI KERESKEDŐ
…ám legyen. Az ő döntése.
A szüleimet sem támogatták az ő szüleik,
de ők kitartottak egymás mellett.
Szeretném, ha ott lenne,
de ez Mallory és az én döntésem. Mi pedig egymást fogjuk választani.
Na, lássuk!
- Megjöttünk. Hozhatok valamit? - Aha. Tessék!
Két hét múlva összeházasodunk,
és alig várom, hogy Deeps megismerje a családomat.
- Jól van. Készen állsz? - Igen.
Az ő családjával jól ment a találkozó.
Most mi jövünk,
de egyáltalán nem aggódom,
mert Deeps szuper lány. Imádni fogják.
Hahó!
Sziasztok!
Nahát, sziasztok!
Hazatérek a gyerekkori otthonomba, és ezúttal velem tart a menyasszonyom.
Egyáltalán nem vagyok ideges.
Ez így természetes és normális.
És úgy érzem, hogy ennek pont így kell történnie.
Kíváncsi vagyok, milyen lehetett,
hogy nem láthatjátok egymást, aztán…
Hihetetlen volt, de egyúttal meggyőző is.
Egészen más élmény, ha az ember úgy vág bele, hogy…
Anélkül kellett megalapoznunk az érzelmi kötődést,
hogy láttuk volna a másikat, ami kemény volt.
Ezzel meg kellett birkózni.
Ki hajtott előbb a másikra?
Szerintem ő.
Micsoda önbizalom! Már-már túlzás.
Anyukád beszólt neked.
A magabiztos emberek gyakran megkapják, amire vágynak.
Nem vesztegettük az időnket jelentéktelen dolgokra.
Így, hogy nem láttuk egymást,
sok súlyos téma is gyorsabban felmerült.
Deepti Indiában született. Én is Indiában születtem.
Te is ott születtél?
Ugyanolyan a múltunk. Ő is csak fehérekkel járt.
- Tudjátok? - Tényleg?
- Ő az első indiai barátom. - Ez volt az első indiai csókja.
Többek között az is szóba jött,
amit addig szerintem sosem mondtam ki hangosan,
hogy mindketten egész életünkben meg akartunk felelni.
Azzal a tudattal mentünk oda, hogy megtalálhatjuk az igazit,
de valamilyen értelemben önmagunkra találtunk.
- Egy anya ezt szereti hallani. - És egy apa is.
- És apa is. - Igen.
Szerintem Deeps már a legrosszabb énemet is látta,
és elmondhatom, hogy senki mást nem tudnék szívesebben
magam mellett, így hát…
Ő nagyon megértő velem.
Még nálunk sem mindig tökéletes minden.
Pedig már 34 éve házasok vagyunk.
Szóval úgysem lesztek képesek számba venni az összes próbatételt,
ami majd rátok vár.
A kérdés az, hogy számíthattok-e a másikra,
aki, ha nem is enyhíti a stresszt, legalább levesz valamennyit a vállatokról,
vagy megkönnyíti az életeteket.
Hogy a másik fél képes-e erre.
- Ez nagyon jó tanács. - Izgatott vagyok.
Ugyanakkor aggódom is. A házasság kemény dió.
Sok munkával jár. De Deepti kiegészíti őt,
elfogadja a gyengeségeit, és erőt kölcsönöz neki.
És fordítva.
De nem ez a házasságkötés megszokott módja, szóval emiatt félek.
Apáddal együtt szimpatikusnak találjuk.
Deepti sok szempontból tökéletes.
Deeps hihetetlen lány.
Nagyon kedves és önzetlen.
Könnyen ki lehet vele jönni, jó beszélgetőtárs, nagyon érzékeny.
SHAKE KUTYÁJA
Vidám és beszédes. Ez nagyon tetszik benne.
Ráadásul gyönyörű.
Kívül és belül egyaránt.
Csakhogy nem feltétlenül érzem
azt a mindent elsöprő, ösztönös vagy állatias vonzalmat,
amit szeretnék érezni,
és amit már éreztem más kapcsolatokban.
De az az érdekes, hogy azokban meg…
A többi dolog hiányzott.
Igen. És emiatt annyira nehéz ez az egész.
Elismerem, hogy az.
Hogyhogy ő a legcsodálatosabb ember, akit valaha láttam,
és mégsem vagyok teljesen elégedett?
Nem könnyű erről beszélgetni.
- Pláne az anyukámmal. - Igen, ez kicsit túl sok információ.
Az a megválaszolandó kérdés, hogy vajon képes leszek-e túllépni ezen.
- Ez nem könnyű. - Nem az.
Őszintén szólva, Deeptivel most jobban együtt tudok érezni, mint veled.
Lehet, hogy találna valakit, aki olyannak szeretné, amilyen.
- Csodás lány. - De én…
Nem olyasvalakit érdemel, aki csak úgy beéri vele.
Jó reggelt!
- Jó reggelt! - Jó reggelt, Mama!
Még a végén macskás leszek.
IYANNA MACSKÁJA
Szeret téged.
Mama!
De gyönyörű vagy!
Szivi, ne csináld! Még csak most keltem.
- Akkor is. - Hagyd abba!
Tényleg Jordan lesz rajtunk az esküvőn?
Rajtam biztos.
- Veszel nekem is egyet? - Naná.
Azt veszed fel a ruhádhoz?
- A fogadáson. - A fogadáson?
Milyen ruhám legyen?
- Amilyet szeretnél. - Rendben.
Csak legyél ott az oltárnál! A többi nem számít.
Helyes válasz.
Amíg hajlandó vagy igent mondani, mindegy.
- Igent is kell mondanom? - Igen. Nem elég ott lenned.
Rendben.
Van olyasmi, amit nem szeretnél? Baj, ha nyitott a ruha háta?
- Várjál csak! Jövök. - Mit csinálsz ma?
A Persona nevű helyre megyek.
Te csak ülsz ott?
Kedd van.
- Tacós kedd! - Az akkor is kedd.
Valahol már öt óra van.
És te mit csinálsz, hogy nem tartasz velem?
Sorozatozni fogok, és könyvet olvasok.
Ne már! Hányszor lőjek még bele, tesó?
Én mindig is kis esküvőre vágytam.
- Te akarsz nagyot. - Most már minden figyelmem a tiéd!
Más szóval a tiéd vagyok.
Csoda, hogy nem szorítja a füles a nagy fejedet.
Igen? Majd meglátod.
Majd meglátom.
Lefagyott a játék. A fenébe már! Inkább készülődöm.
Gáz vagy.
Oké.
Szeretem Jarrette-et. Nagyon szeretem.
Elfogadom őt.
De még alkalmazkodnia kell ahhoz,
hogy hamarosan megházasodunk, és megváltozik az élete.
Azt mondta, változtatni fog, de eddig még nem történt semmi.
Szóval, nem is tudom.
Képes leszek elfogadni, hogy a férjem folyton bulizik?
Nem tudom. Ez némi aggodalomra ad okot.
Jarrette!
- Gyere ide! - Mizu, tesó?
Jarrette-re! Hogy újra itthon van!
Kösz, srácok!
- Mi újság, Iyanna? - Semmi. Jarrette bulizik.
És neked ez oké?
Igazából nem bánom.
De hát a felesége leszel! Mi a fene?
Az leszek.
KILENC NAP AZ ESKÜVŐKIG
Íme.
- Rengeteg bútorom van. - Te jóságos ég!
Micsoda rendetlenség!
- Hagyj már! Köszönj Wizzynek! - Hogy tudsz így élni?
- Szia! - Wizzy. Kedves leszel?
- Helló! Kicsit félek. - Gyerünk!
Gyere ide! Meg fog karmolni?
- Nem. Köszönni akar. - Szia!
Nick és én tök máshogy élünk. Ő nagyon tisztaságmániás.
Szeretem a rendet, de én nem vagyok tisztaságmániás.
Kicsit félek megmutatni neki a lakásomat.
Bár 28 vagyok, fiatalabb vagyok nála.
Szóval lehet, hogy ha meglátja a furcsaságokat a lakásomban,
akkor majd felmerül benne, hogy éretlenebb vagyok-e, mint hitte.
Ez mi?
Amikor itt vannak a barátaim, gyakran léggitározom.
Van egy egész szettnyi lufihangszerem.
Itt a dobszerkóm.
Az asztal egy kicsit megtört. Ha vannak szerszámaid, segíthetnél.
Csináltam egy „tilos az asztalon táncolni” táblát, de hatástalan volt.
Ez a kabátos szekrényem.
- Ez pedig egy másik szekrény. - Hűha.
- Rengeteg ruhád van. - Tudom.
Felvennéd, légyszi?
Nem tudom, mit vártam, de nem ezt.
- Jó sok szekrénye van. - Ha te is felveszed ezt.
És mind tele van téli ruhával, tavaszi ruhával
és jelmezekkel.
Hogy tetszik?
Miért van ilyen jelmezed?
Ha látok egy hirdetést, nehezen tudok ellenállni.
- Ez elég ijesztő. - Most te jössz!
Jó, végül is megegyeztünk.
- És én tartottam az alku rám eső részét. - Így igaz. Komoly.
Két hónapja még nem jött volna rám.
Soha életemben nem voltam még ennyire visszataszító.
Pedig nagyon jól nézel ki!
Még jó, hogy nem vettem le a nadrágomat. Villantottam volna.
Nagyon jól nézel ki. Remekül festesz.
Hihetetlen, hogy ezt csinálom.
Mire használod őket? Csak poénból veszed meg? Vagy ebben mászkálsz itthon?
Egyedül nem. De sok bulit tartok.
Jó, de…
Ezek szerint jelmezben szoktad köszönteni a vendégeket?
Igen.
Még nem találkoztál a barátaimmal, szóval nem tudsz rólam mindent.
De mégis mi haszna van?
- Hogy poén. - Poén.
Ezért vannak játékaim is.
- Van Nerf Gunom, lézerpisztolyom. - Hol van?
Tetszik Danielle-ben, hogy szeret bolondozni.
Ugyanakkor van köztünk egy bizonyos korkülönbség,
amit nem árt figyelembe venni.
Nem ugyanott tartunk a karrierünkben.
Nekem saját lakásom van, ő albérletben lakik.
Ha azt akarjuk, hogy jól működjön a házasságunk,
össze kell kapnia magát,
hogy ténylegesen is közös életünk lehessen.
A barátaim összetörték az asztalomat.
Félsz, hogy nálad is hasonló fog történni?
Az én konyhaasztalomra senki sem állhat rá, hogy összetörje.
Értem.
Hát, mi szoktunk ilyesmit csinálni.
És szerinted ez a jövőben is így lesz a barátaiddal?
Nem feltétlenül. Mi csak…
Nem vagyunk őrültek, de szeretjük jól érezni magunkat.
Ezért vannak léggitárjaim.
Van, hogy az asztalon táncolunk, és…
Nem mintha arra vágynék, hogy lepusztítsak egy lakást.
De azért nem árt ezt is számításba venni, mert néha
olyan, mintha csak így ráhagynánk, és…
Ha áthívsz hozzánk másokat,
aztán összetörnek a dolgok, az eléggé…
Értem.
Számomra ez… Egyrészt éretlen dolog,
másrészt meg akkor úgy fogok hozzáállni,
hogy ha összetörnek a dolgok, akkor ne bulizzunk.
De nem direkt törnek össze dolgok.
Nem tudom. Melegem van. Izzadok.
- Értem. - Fáradt vagyok.
Inkább hanyagolnám ezt a témát, ha nem baj.
Kérek egy percet. Ezt leveszem,
és kiszellőztetem a fejemet.
Alig várom, hogy túlessünk rajta.
- Tényleg? - Igen.
Baromira izgulok.
Szóval Don.
- És Nan. - És Nan.
Aha.
Don és Nan.
- Jó. - Oké.
Félek Natalie szüleitől.
Nem említette nekik, hogy eljegyeztem.
Ők a jövendőbeli apósom és anyósom.
Ez nagyon komoly helyzet.
Nem hiszem, hogy Natalie tartana a véleményüktől.
De konzervatív módon nevelték,
és mivel lány, valószínűleg tartanak attól,
hogy valami random idegen beléphet az életébe. Ez érthető.
De én igenis vigyázni szeretnék rá. Remélem, ezt ők is látni fogják.
Hogy fogsz bemutatni?
Úgy, hogy: „Sziasztok! Bemutatom a vőlegényemet.”
Ott is röhögni fogsz közben?
Idegességemben mindig nevetek, szóval…
Oké. És mi lesz, ha nem fogadnak el?
Mi a terv?
Te menj el a virágért és a kajáért!
Addig én mesélek nekik a kísérletről,
és hogy mi történt, mióta nem találkoztunk.
Aztán bemutatlak.
Amíg önmagadat adod, szerintem nem lesz semmi baj.
- Jól van. - Igen.
- Jók leszünk? - Igen.
Jól van. Csak nagy a nyomás.
- Elmegyek a vacsoráért. - Oké.
Hozok virágot. Te pedig készítsd elő a terepet!
Jó. Otthon várlak.
- Jó. - Oké.
Szia! Rendben.
Szia!
Rohadt ideges vagyok a találkozó miatt.
Jóban vagyok a szüleimmel. Mindent elmondok nekik.
Bűntudatom van, amiért még nem tudják, hogy eljegyeztek.
Remélem, kedvelni fogják Shayne-t.
De sejtem, hogy nem fog nekik tetszeni, hogy milyen gyorsan haladunk.
Sosem akarnám felzaklatni őket,
de mivel most már Shayne a legfontosabb az életemben,
az ő érdekében hajlandó vagyok vállalni ezt a kockázatot.
Istenem!
Én ezt nem bírom.
- Sziasztok! - Szia, Natalie!
- Mi az? - Hogyhogy ide hívtál?
Ezt meg hogy érted? Szia!
Jól nézel ki.
- Köszönöm! - Igen.
- Szia! - De örülök, hogy látlak.
Nahát! Miféle hely ez?
Az új lakásom. Megnézitek a kilátást? Nagyon klassz.
Elköltöztél?
- Nagyon szép. - De szép!
Tényleg gyönyörű.
Tudom. Hát nem csodálatos?
Mi lenne, ha leülnétek?
Rendben. De…
- Most komolyan. - Mi az?
- Kié ez a lakás? - Az enyém. Eskü.
Dehogy.
Mindent elmagyarázok. De leülnétek?
Hát jó.
Jó. Miért? Attól tartasz, hogy elájulok?
Én itt maradok, hogy szükség esetén legyen egy kis egérutam.
Vicceltem.
Hiányoztál.
- Régen találkoztunk. - Igen.
Tudom. Három-négy hete?
Igen.
Jól van.
Mint tudjátok, eddig egyedülálló voltam.
- Igen. - És szerettem volna párt találni.
Jelentkeztem egy kísérletre,
ahol 15 fiú és 15 lány úgy randevúzik, hogy nem láthatják egymást.
És beleszerettem valakibe.
Aki megkérte a kezemet.
És igent mondtam. Menyasszony lettem.
Úristen!
Shayne-nek hívják.
- Ez pedig a közös lakásunk. - Tessék?
Hűha!
Uramisten! Megáll az eszem.
És két hét múlva összeházasodunk.
Micsoda?
- Anyádként aggódom. - Én is.
- Megnézed a gyűrűt? - Nem érdekel!
Lehet, hogy én vagyok régimódi, de…
- Tíz nap? - Nagyapáék három nap után keltek egybe.
- És 60-70 évig házasok voltak. - Tudom. De te is a 60-as években élsz?
Nem mondtam volna igent, ha nem éreztem volna jó döntésnek.
- Én… - Tudod, hogy nem tettem volna.
Már korábban el akartam mondani, de szerettem volna, ha megismeritek,
mielőtt elkezdenétek ítélkezni. De anya, pont olyan, mint te.
- Milyen? - Pörgős, egy kicsit érzékeny.
- Egek. - Tudod, mit?
Előre szólok, hogy sokban különbözik tőlem.
Nem tudok rá jobb szót, de spontánabb, mint én.
- Ami jó. - Igen, ami jó.
Mert olyan, mint te.
És jók vagyunk együtt.
Miből gondoltad, hogy ő az igazi?
A kapszulákban történt beszélgetéseinkből.
Sok mindenről beszéltünk. Bensőséges dolgokról, mindenféléről.
Nagyon kedves férfi.
Az jó.
- Szuper ember. - Oké.
- Hiszek neked. Mutasd be! - Biztos…
- Alig várom, hogy megismerjem. - Bemutatom, jó?
Azt mondtam már, hogy két hét múlva egybekelünk?
Na, jól van. Kérek egy hordágyat!
Te jóságos ég! Te meg min nevetsz?
- Anya! - Nan.
Még ne vonj le semmilyen következtetést!
- Apa mögé bújok. - Jó.
Amikor előadtam nekik, hogy eljegyeztek,
láttam anyukámon, hogy összetört a szíve.
És hogy nagyon feldúltam.
Majdnem megszakadt a szívem.
Ugyanakkor nagyon örültem, hogy az apám megértőnek bizonyult,
és nyitottan állt a kérdéshez.
- Csak légy nyugodt, amikor megismered! - Mert ha nem?
Nem erre vágytatok mindig?
De igen. Hogy megtaláld azt, akit szeretsz. Természetesen.
A szüleimmel nagyon közel állunk egymáshoz.
Ha választanom kell köztük és Shayne között…
Nem tudom. Ezen még nem gondolkodtam.
Jól van. Felteszem a rúzsomat.
Sok őrültséget csinált már, de ezzel elvetette a sulykot.
- Ne ítélkezzünk elhamarkodottan! - Elvetette.
- Üdv! - Szia!
A feliratot fordította: Varga Fruzsina