Jsem Vanessa Lacheyová.
A já Nick Lachey, její manžel.
Vítejte u experimentu lásky naslepo.
- Haló, haló. - Ahoj.
Vyberete si tady snoubence, aniž byste se předtím viděli.
Amber, vezmeš si mě?
Ano.
Pokud řekne ano, konečně se uvidíte tváří v tvář.
A pokusíte se přetvořit emoční pouto
v pouto tělesné.
Kurva.
Poslouchej mě. Aspoň na vteřinu.
Vždyť poslouchám.
Být mi 24, nechtěla bych děti.
Nejsem jako většina 24letých.
Jsi první běloch, se kterým jsem chodila.
A za pouhé čtyři týdny se vezmete.
Řeknete své „ano“ někomu, koho jste neviděli?
Samozřejmě, že ano.
Nebo mu dáte navždy sbohem?
PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
GIANNINA & DAMIAN SVATEBNÍ DEN
Damiane Powersi,
berete si
Gianninu Milady Gibelliovou
za svou právoplatnou manželku,
a budete s ní žít v posvátném svazku manželském?
Budete ji milovat,
utěšovat ji,
ctít ji a zůstanete po jejím boku, dokud budete oba žít?
Ne.
Tak jo.
Giannino.
- Tak jo. - Fakt tě miluju.
Tak jo.
Od prvního dne...
jsem po tomhle toužil a chtěl si tě vzít,
- a pořád se toho držel. - Dobře.
Ale...
- Tak jo. - ...ty ne.
- Už ty výkyvy nezvládám. - Chápu.
Jeden den mě miluješ...
a další den chceš, abysme byli přátelé.
To není pravda.
Bylo by sobecké si tě dneska vzít, když vím...
že i když tvrdíš opak, nejsi připravená.
Dostaňte mě odsud.
Giannino...
Jak se opovažuješ?
Jdi mi z očí.
G...
Giannino.
Nechte mě na pokoji.
Dejte mi kurva pokoj.
Padám odsud.
Dostaňte mě odsud, končím.
Giannino!
- To je v prdeli. - To jo.
Mělas mu říct ne a on tobě ano, ne naopak. Takhle to mnohem víc bolí.
Já vím.
To se nemělo stát! Mělas říct ne. Mělas ho taky odmítnout.
Neplač. Jsem v pořádku...
Málem jsi tam omdlela.
Bylo mi na umření.
Kámo.
Postav se.
Jsi v pohodě?
Co se stalo?
- Utekla. - Utekla?
- To byla ta nejtěžší věc v mým životě. - Bylo to vidět.
Fakt jsem chtěl říct ano, jenže...
i když byla dneska pro, byl to jen jeden...
jeden den, kdy byla pro, navzdory všemu, čím jsme prošli.
Respektuju to, líbí se mi to, ale...
ani jsem nevěděl, jestli řekne ano.
A když to udělala, srdce mi zaplesalo a puklo zároveň, protože...
jsem v tu chvíli věděl, že to je špatně, že co mi předvedla, její činy, její slova,
všechno to křičelo, že není připravená se vdát.
Asi jsem jí zlomil srdce.
Pěkně na hovno.
Potřebuju někoho, kdo si je jistej.
Pořád, ne jen občas.
Musím s ním mluvit.
Ach, Giannino.
Jo.
Moje srdce...
je na milion kusů.
Ublížilo mi to.
Ranilo mě to.
Nejradši bych mu jednu vrazila.
Ale nejdřív musím zjistit,
proč se mi tohle stalo.
Moc mě to mrzí.
Tos mi to nemohl říct?
Jako vážně.
Já to nevěděl.
Tak tys to nevěděl.
- Jak nevěděl? - Málem jsem řekl ano.
Aha.
Tak co se kurva stalo?
Co se stalo? Posaď se.
Promluvme si.
To je patrně to jediný, co nedokážeme.
Takže si teď promluvíme. Sedni si.
Ta chvíle byla kouzelná. Cos řekla bylo úžasný, perfektní.
Ale byla to jen chvilka ve zbytku našich životů.
To je tak krásná výmluva, drahý.
Protožes tam mlel pěkný sračky.
- Jak se opovažuješ? - Mrzí mě, že to tak bereš.
Tak tebe mrzí, že to tak beru.
Tak hele,
Damiane,
vážně.
Nechtěla jsem si zlomit srdce,
tak jsem tě odstrkovala.
A ty ses furt vracel. Proč ses vracel, když jsem tě odmítala? Co to s tebou je?
Proč z toho viníš mě?
Zas to vztahuješ na sebe, ale jedeme v tom oba.
- Oba jsme tím prošli. - Hodils to všechno na mě.
Chovala jsem se k tobě vždycky mile,
i když jsem byla nepřátelská a nevěděla, co chci.
Tohle děláš vždycky.
- Co? - Tohle.
- Co? - Neuvědomuješ si...
co říkáš a jak to říkáš.
- Kliď se mi z očí. Prosím. - Jenom ti říkám,
- cos mi udělala a pak řekla ano. - Házíš všechno na mě!
Řekla jsem ti, co cítím, a chtěla to společně vyřešit.
- G... - Fakt jsem to chtěla vyřešit.
- Zase utíkáš. - Moc.
Snažím se s tebou mluvit a ty utíkáš.
Žádám tě, abys neutíkala.
Miluju tě.
Miluju tě a vždycky budu.
Vím, že dnešek byl trapas a nikdy mi to neodpustíš.
A omlouvám se.
Zvorals to.
Fakt...
jsi to posral.
Vem si tu mašli zpátky.
Řekl jsem ženě, kterou miluju, před oltářem „ne“.
Zlomil jsem nám oběma srdce.
Ale když se zeptáte, zda je láska slepá, mám jasno. Láska je slepá.
Ať to s náma dopadne jakkoli, tohle byla moje a Gianninina love story.
Tak to je.
Možná je po všem.
Možná potřebujeme čas.
Ale neznamená to, že už spolu nemůžeme být.
Aspoň bych tomu rád věřil.
ATLANTA, GEORGIE
AMBER & BARNETT SVATEBNÍ DEN
Svatební den začal katastrofálně.
Můj snoubenec dostal předsvatební paniku.
Poslal mi zprávu,
že začal vyšilovat.
Což mě samozřejmě... zneklidňuje.
Zeptala jsem se, co ho trápí, jestli dostal strach, a řekl, že jo.
Zavolala jsem mu.
Nezvedl to.
Zavolala jsem mu znova, zase to nezvedl.
Není to zrovna...
uklidňující.
Nevím, co mám dělat.
Dneska se žením a...
tak trochu panikařím.
Ráno jsem se probudil úplně vyklepanej...
Život mi proběhl před očima.
Ve sprše jsem se rozbrečel, bylo to na mě prostě moc.
Máme se s Amber rádi,
v buňkách jsem se do ní zamiloval,
ale jestli mám s někým strávit zbytek života, musím vědět,
že to bude někdo, s kým se budu cítit šťastně.
- Ty máš dluhy za make-up? - Jo.
A pak je tu studentská půjčka
za nedodělanou vysokou.
Nechci, abys...
do něčeho skákal po hlavě kvůli tomu, jak jste se poznali.
Jsi ochotnej se pro ni všeho vzdát?
Všeho?
Takže co kdyby se mnou
někdo z tvojí rodiny měl problém?
Zvládnul by ses mu postavit?
Na čí stranu se postavíš?
Nevím.
Je to největší rozhodnutí mýho života.
Ještě nevím, co udělám.
Je to zatraceně těžký.
Kristova noho.
Panečku.
Tak co, těšíš se, jsi nervózní?
Obojí.
Barnett začal panikařit a místo aby se mnou mluvil, uzavřel se.
Normálně bych to... Vím, že to musím zvládnout,
protože je takovej. Není...
Otevřenej.
Jo. Moc o svých citech nemluví.
Už když jsme začali randit v buňkách, dost jsem na tom pracovala.
Tak proč sis ho vybrala, Amber?
Od našeho prvního rozhovoru jsem cítila...
že by mohl být můj nejlepší přítel.
Svatební dny bývají kouzelné.
Dneska to kouzlo potřebuju.
- Miluju tě. - Já vím.
Neskutečně Barnetta miluju.
A jsem připravená.
Chci žít každodenním životem.
Chci svůj život sdílet se svým nejlepším přítelem.
Věděla jsem to od první chvíle.
Chceš děti, Barnette?
- Jestli je mám? - Ty máš děti?
- To je taky otázka. - Nevím o tom.
Dělám si srandu.
Nejlepší byl Barnett. Strašně jsem se nasmála.
- Ahoj. - Čau.
- Ahoj. - Ahoj. Bože.
Panebože.
- Ty kráso. Ahoj. - Ahoj.
Ahoj.
Lišíme se jen trochu. Dost na to, aby to fungovalo.
Doplňuješ mě.
Se vším, čím jsme si...
už prošli...
bych řekla, že...
se nejvíc bojím toho...
že přijdu k oltáři a...
Matt pořád nebude vědět.
Tak jo.
Božínku.
- Připravená? - Ani ne.
Ještě ne? Já taky ne.
Mám tě ráda.
- Nebreč, mami... - Jsi moje holčička, Amber.
Promiň. Mám tě hrozně ráda.
Neplač.
Tak se pojď vdát, holčičko.
Už by tu měli být.
Sedíme tu už hodinu a půl.
Bože.
- Můžeme? - Ano.
Proboha.
Je to závazek.
Je to tvá životní chvíle.
- Mám tě ráda. - Já tebe taky, mami..
Dámy a pánové, přichází ženich...
a jeho krásná matka.
- Zpomal. - Dobře.
Ty jo.
Já nebrečím.
Je tu nějak vedro.
Proboha.
DAVID BARNETTŮV TÁTA
Moje holčička je dospělá.
Nikdy nezapomínej...
že co stojí za to mít, o to musíš bojovat.
- Já vím. - Nevzdávej se.
Bojuju o to od prvního dne.
Je to tady. Prosím, postavte se na počest nevěsty.
Už jde.
V pohodě?
Asi jo.
Taky jsem říkala, že nemáš bojovat pořád.
- Tak si to ujasni. - Má to přijít samo, Amber Lynn.
- Vždyť přišlo. - Dobře.
Tak co mám teda dělat?
Mám bojovat ale nemám bojovat. Víš co? Udělala jsem obojí.
Našla jsem obojí. Přišlo to samo a musela jsem o to bojovat.
Tak hodně štěstí.
Děkuju.
Posaďte se, prosím.
Kdo tuto nevěstu provdává?
- Já. - Děkuji.
Amber a Matthew, rozhodli jste se zasnoubit
a strávit spolu zbytek života
na základě úžasného citového pouta.
Zamilovali jste se do svého nitra,
a rozhodli jste se vzít,
aniž byste se viděli.
Amber, podělte se prosím o své myšlenky.
Nikdy...
v životě... jsem... nepotkala muže...
co by mě tak štval jako ty.
Našla jsem svou životní lásku.
Víc nezvládnu. Zničíš mi make-up.
Nikdy by mě nenapadlo, že k tomuhle dojde.
Netušil jsem, že tady najdu někoho jako ty.
Jsi úžasná, jsi krásná uvnitř i navenek.
Takže...
Amber a Matthew,
stojíte spolu v přítomnosti Boha,
abyste učinili rozhodnutí, zda spolu jít životem jako muž a žena...
nebo si dát...
navždy sbohem.
Přišel čas rozhodnout, jestli je láska slepá.
Amber, berete si Matthewa za svého manžela a budete s ním žít
v posvátném svazku manželském?
Budete ho milovat, utěšovat, ctít a stát po jeho boku,
dokud budete oba žít?
I když mi drásáš nervy,
miluju tě tak strašně moc,
že si nemůžu pomoct...
Ano. Vezmu si tě.
Jednoznačně.
Tak dobře.
Ano.
Jsi mnohem víc, než jsem čekala.
A těším se...
až se z tebe po mém boku stane ještě víc.
Matthew.
Berete si Amber za svou manželku,
a budete s ní žít v posvátném svazku manželském?
Budete ji milovat, utěšovat, ctít a stát po jejím boku,
dokud budete oba žít?
- Ano. - A je to.
Stoprocentně.
Nedokážu si představit bez tebe žít.
To máš kliku.
Tímto vás prohlašuji za manžele!
- Miluju tě. - Miluju tě.
Dámy a pánové, ženich s nevěstou.
- Miluju tě. - Miluju tě.
- Lahoda. - Víš co?
- Co? - Jsi můj manžel.
- Máš moje příjmení, takže... - To zařídíme.
Amber Barnettová.
- To nezní moc dobře. - Ty jsi blbej.
Ty jsi blbej.
KELLY & KENNY SVATEBNÍ DEN
Nikdy by mě nenapadlo, že mě ten experiment dovede až sem.
Nemůžu uvěřit, že Kelly bude mou ženou.
Popravdě řečeno jsem ztratil naději,
že se někdy ožením, protože
jsem nemohl najít tu pravou.
Vím, že musím být s tebou a že jsi přesně ta, kterou hledám.
Ptám se tě, Kelly Marie...
vezmeš si mě?
Ano, vezmu.
Miluju tě dnes a ta láska zůstane,
ale těším se, až tě budu milovat víc.
Taky tě miluju.
- Ahoj. - Ahoj.
Panebože!
Věřím na šťastné náhody
a tohle je jedna z nich, o tom není pochyb.
Cítím se tak. Šťastně.
- Čus, jak je? - Zdar.
- Jak je? - Tak co?
- Tak co, šéfíku? - Super knír.
- Taky si ho pořídím. - Jak je?
Zamiloval jsem se do Kelly naslepo, protože jsme k sobě byli upřímní.
Poznal jsem její skutečné já.
Je to velká událost. Svatba.
Až neskutečná.
Hodně mírně řečeno.
To teda jo.
Je upřímná, je skromná, je nadšená
a chci s ní strávit zbytek života.
Pánové, chcete vidět obleky...
- Jasně. - ...co jsem vám vybral?
To je krása.
Máme tendenci fantazírovat o svatbách
a o princích na bílém koni.
- Ahoj. - Ahoj.
- Jo! - Jú!
- Ahoj, zlato. - Ahoj.
Jak se máš?
Miluju Kennyho. Je naprosto perfektní.
- Ahoj, zlato. - Ahoj.
Ale jsem nervózní, protože nevím, jestli jsem do něj 100% zamilovaná.
- Zjistilas o sobě něco? - Ano.
- Jo. - Cos zjistila?
No, samozřejmě jsem věděla, že...
někoho dokážu milovat kvůli jeho povaze.
Bavila by ses s ním, kdybys ho předtím viděla?
Asi ne.
Bývalýho jsem strašně milovala.
Máma už roky tvrdí,
že jsem jím byla posedlá.
A Kennym tak posedlá, jako jsem byla bývalým,
prostě nejsem.
Dokázali jsme se zasnoubit,
a přitom jsme to ještě nedělali.
Mám na to svůj názor,
ale co si o tom myslíš ty?
V mnoha ohledech se k sobě hodíme.
- Jasně. - A nechci
to do toho zatím míchat.
Proto říkám, že ho nemiluju,
protože jinak bych jím byla posedlá.
Úplně.
Ale evidentně mám dilema.
Možná mám zkreslenou představu o tom,
co je to láska.
- Vypadáš krásně. - Dík.
Není zač.
- Mám na sobě tunu make-upu... - To vůbec nevadí.
Jaký máš ze svatby pocit?
No...
Musím zvážit, jestli říct ano nebo ne...
a jak by vypadal život v obou případech.
Když řeknu „ano“,
všechno bude super...
protože máme super vztah.
Když řeknu „ne“, tak proto, že prostě není správná chvíle.
Takže jsem zvážila obojí.
Máš nějaký proti?
Že řeknu „ano“ a něco se zvrtne. Toho se bojím nejvíc...
že to nevyjde.
Takže pořád váháš?
Jo. A taky si říkám,
že se známe moc krátce, a že...
co když jsme pořád ve fázi líbánek?
Věřím, že jsme k sobě naprosto upřímní a otevření.
Ale i přes upřímnost a otevřenost člověk prochází fází líbánek,
kdy se prostě cítí...
šťastně, šimrá ho v břiše,
a my se neznáme dostatečně dlouho a dlouho jsme byli sami.
- Jasně. - Je úžasný,
že jsme si tak sedli, ale co když za čtyři měsíce
- už nebudeme... - Takže se bojíš,
- že se to může změnit. - Jo.
Musím si věřit a poslouchat svoje srdce.
Jsem z jejího vztahu s Kennym nadšená,
ale mám obavy
kvůli tomu...
jak se cítí.
Podle mě Kennyho chce,
ale život nám někdy sešle vrabce
a když ho nechytneme do hrsti,
uletí na střechu.
Viděla jsem Kennyho jen krátce,
ale přišel mi inteligentní, sebevědomý,
vtipný, vzdělaný
a působil velice důvěryhodně.
Je jeden z těch lepších, ne-li nejlepší že všech mužů, cos kdy přivedla.
Takže,
až budeš procházet uličkou k oltáři,
až mu budeš hledět do očí...
- Jasně. - ...zkus...
si uvědomit krásu toho vztahu,
a měj to všechno na mysli,
protože vím, že sama nevíš. A nevím, jak se rozhodneš, až budeš u oltáře.
- Jasně. - Protože se to může změnit.
Chci ji vidět šťastnou a s úsměvem,
a toho muže, Kennyho,
jako jejího manžela, jejího druha a muže, kterého miluje.
Jen doufám, že před oltářem rozhodne její srdce
a že ví, že vstupuje do kvalitního vztahu.
V životě je potřeba riskovat. Musíš to risknout.
- Děkuju. - Není zač.
Obejmi mě.
Mám tě ráda.
Vy jste pili?
Jo, cvakli jsme si.
- Pojď ke mně. - Jsem zodpovědný.
Jak se cítíš?
Nervózní.
- Nervózní? - Trochu.
A co ty? To je tvůj deník?
Jo. Jen si píšu poznámky, myšlenky.
A na co myslíš?
Jsou to pozitivní myšlenky,
protože je to pro nás další krok na společný cestě životem.
Nejlepší rada, jakou ti můžu dát, je...
požádat Boha, aby ti tvou ženu ukázal
- svýma očima. - Jasně.
Je neskutečné být matkou ženicha v takovéhle situaci.
Jsem moc ráda, že se Kenny žení,
a mám radost,
protože rodina je pro mě to hlavní
a Kelly do naší rodiny skvěle zapadne.
A to mě moc těší.
Jsem ráda, že jsi náš syn.
Jsi skvělá.
Můj jediný syn.
Chci, aby tě někdo miloval tak jako já.
Ona mě miluje a já jsem jí vděčný.
Díky tomuhle to vím.
- Však víš. - Proto brečím ve sklepě.
- Já vím. - No jo.
Potřebuju víno.
Ahoj, zlato.
Děkuju.
- Sluší ti to. - Tobě taky. Vypadáš nádherně.
Děkuju.
Dnes jsem matka nevěsty.
Je to vzrušující, velmi vzrušující.
- Vypadá to půvabně. - Děkuju.
Tady máš.
Neznič si make-up.
- Nádhera. - Tak běž. Nechci brečet.
- Klidně můžeš. - Protože jsi krásná.
Nebreč, nebo začnu taky.
- Jsi šťastná? Těšíš se? - Jo.
- Dobře. - Je mi dobře.
Když jsem si oblékla šaty, cítila jsem se neskutečně.
Jako v pohádce, o který sní každá holčička.
Jsou nádherný.
Miluju Kennyho a vdát se je velká věc,
takže to budu prožívat.
Už se na to připravuju.
Tak jo, jdem na to.
Jde se na to.
Tohle jsem nedělala už 32 let.
- Jít k oltáři? - Se svým tátou.
Je to záhul.
Jeho ruka se celou dobu třásla.
- Třesu se? - Ne, jsi v pohodě.
Jsi v pohodě.
Miluju Kelly stejně pořád stejně. Je to žena, jakou jsem hledal.
Vůbec nemám pochybnosti o tom, co se chystám udělat.
A hlavně se na to těším.
- Mám tě ráda. - Já taky.
- Můžeme? - Můžeme.
- Tak co? - Dobrý.
Jak se všichni máte? Nevím, jestli se to hodí,
ale budu na vás mluvit.
- Rádi tě vidíme. - Já vás taky.
Nápodobně.
JEFF KELLYIN TÁTA
- Jsi v pořádku? - Jo.
Měla jsem čtyři sklenky šampaňskýho.
Jejda.
A je to tady.
Cesta bez návratu.
Kenny mě podporuje,
je to můj nejlepší přítel, můj důvěrník, můj člověk.
Mít životního partnera a milovat ho je pro mě vším.
A je to velký závazek. Rozhodně to neberu na lehkou váhu.
Jsem z toho hrozně nervózní.
Chci, abys věděla, že jsem na tebe hrdý.
- Děkuju. - Opravdu.
Já vím.
- Mám tě ráda. - Já tebe taky.
Dámy a pánové, povstaňte prosím, přichází nevěsta.
Kelly je nádherná.
Je ještě krásnější, než jsem si představoval.
Jsem štěstím bez sebe.
Prostě: „Páni, tohle je naše chvíle.“
Díky.
Můžete se posadit.
Drazí příbuzní a přátelé, sešli jsme se při úžasné příležitosti:
Svátosti manželství.
Manželství.
Láska je nepředvídatelná, zvlášť za těchto okolností.
Zamilovali a zasnoubili jste se, aniž byste se kdy viděli.
Bylo to založené na pevném citovém poutu,
které mezi vámi vzniklo.
Velmi rychle se ukázalo,
že Kenneth a Kelly našli přesně to, co hledali.
Nejenže jsme se potkali
úplnou náhodou,
ale představa, že půjdeme do experimentu
a skončíme tady, je neskutečná.
Většina těch, co tu teď jsou,
ti bezpodmínečně fandí,
a chci, abys to pochopila.
S většinou přítomných jsme neměli možnost mluvit,
neměli šanci tě poznat, nebo poznat mě,
ale nezáleží na tom, protože ty a já víme, co jsme zažili.
Mám tvou rodinu moc rád, máme jejich požehnání,
a budou při nás stát v dobrém i zlém.
A další, na čem záleží,
že i já při tobě budu vždycky stát.
Ať se děje cokoli.
Jsem rád, že budu součástí tvého života.
Budu brečet.
Ten experiment...
mě přivedl k tobě...
k někomu, kdo je...
ve všech směrech úžasný.
A...
byla to divoká jízda.
Jsem vděčná,
že to bylo s tebou a žes mi byl velkou oporou.
Cením si každého momentu, co jsem s tebou mohla strávit.
A miluju tě.
Já vím.
Teď je načase rozhodnout, jestli je láska slepá.
V přítomnosti přátel a příbuzných zjistíme,
zda vyrazíte na společnou cestu životem
jako muž a žena,
nebo si dáte navždy sbohem.
Kelly, berete si Kennetha
za svého právoplatného manžela
a budete s ním žít ve svazku manželském?
Budete ho milovat, utěšovat ho, ctít ho a stát po jeho boku,
ve zdraví i nemoci,
na úkor všech ostatních, budete oddaná jen jemu,
dokud budete oba žít?
Zbožňuju tě...
a miluju tě.
Miluju tě.
Ale říkám ne.
Nemůžu si tě vzít.
A doufám, že dokážeš pochopit a respektovat moje rozhodnutí.
Děkuju.
Samozřejmě to je pro všechny šok,
a nechci to kdovíjak rozebírat,
protože je to velice složitá věc.
Je autentická a skutečná, ale dnešek nám nebyl souzen.
Mám vás všechny moc rád
a budu si toho vážit a vzpomínat na vás.
Ten chlap je úžasnej.
Vím, že to pro tebe nebylo lehký a pro mámu s tátou už vůbec ne.
- To nic. - Musela jsem říct „ne“.
Bylo to těžký. Je mi 33
a mám vědět, co kurva chci. Omluvte ten výraz, ale je to tak.
Vždyť je to ideální partner,
ale moje láska, moje city k němu,
zjevně nejsou tak silný, jako ty jeho vůči mně.
Mám tě moc ráda.
- Jsem ráda, že tu jsi. - Já taky.
Já taky.
- Vzal by sis ji ještě? - Na to fakt nedokážu odpovědět.
A je to úplně... měl bys respektovat, že ti to říkám. Nevím.
A přestaň laskavě nahrávat. Je to...
Je to zvrhlý.
- Co? - Ta otázka.
-Co cítíš ke Kelly? - To není o tom, co cítím ke Kelly.
Odmítám to filmovat. Jime, přestaň prosím nahrávat.
Svatba se nekoná,
nevím, jestli spolu zůstaneme, a popravdě je to úplně jedno.
Nebudu o tom mluvit.
Takže nevíš, jestli s ní zůstaneš?
To je jedno. Nebudu odpovídat.
Tohle mě fakt štve.
JESSICA & MARK SVATEBNÍ DEN
Dneska se vdávám a jsem hrozně šťastná.
Před šesti týdny jsem hledala
úplně nejvíc mega lásku jak z romantickýho filmu,
a našla jsem ji.
Našla jsem pravou lásku, jakou jsem nikdy nezažila.
Mám po boku Marka, nejúžasnějšího člověka na světě.
Změnil mě k lepšímu, a to je důvod si někoho vzít.
Dneska se žením.
To je síla, takhle to říct.
Jakmile jsem Jess poprvé uslyšel, věděl jsem, že je ta pravá.
Mít s někým tak silný emoční pouto, aniž bysme se kdy viděli,
je to nejúžasnější, co jsem kdy zažil.
Rozhodl jsem se správně.
S nikým jiným si to neumím představit.
Co ten drdol?
Super, líbí se mi.
Moc se mi líbí, je perfektní. Není to přehnaný, je akorát.
- Elegantní. - Jo. Super.
Už za pár hodin
spolu půjdeme k oltáři a dáme si předsvatební sliby.
Jsem na to připravená. Naprosto připravená.
S nikým jiným si to neumím představit.
Jessico, máš moje srdce a na světě není nikdo,
s kým bych radši strávil zbytek života.
Vezmeš si mě?
Ano.
- Samozřejmě. - Chci tě políbit a obejmout.
- Miluju tě. - Panebože.
Dnešek byl nejdůležitějším dnem ze všech,
protože jsi konečně sama sebou.
Konečně jsme sami sebou.
Naprosto souhlasím. Právě teď k tobě mám blíž než kdy předtím.
Jsi ztělesněním všeho, po čem jsem kdy toužila,
a dneska mi to došlo.
- Miluju tě, zlato. - Já tebe taky.
- V poho? - Zdar.
Jak je, kámo?
Můj tým přišel podpořit můj vztah s Jess.
- Jak je? - V pohodě.
Moc si toho vážím, protože zpočátku jsme se báli, co na to řeknou,
a když nás podpořili, moc nás to potěšilo.
Salud.
Na zdraví! Fakt dík, že jste přišli.
- Ahoj. - Čauky.
- Krasavice. - Čau, krásko.
- Vypadáš skvěle. - Kočka.
Vám to taky sluší!
Vypadáš nádherně. Vypadáš skvěle.
Dneska se cítím jako nevěsta.
Mám svatební šaty a cítím takové to šimrání v břiše.
Tak jo.
Mám skvělou podporu a je mi skvěle.
Vím, žes doufal, že to nakonec vyjde,
a obdivuju tě za to, protože...
já jsem ten typ, co když nemá jistotu,
tak radši vycouvá, aby se nespálil.
Jak myslíš, že to dneska dopadne?
Hlavně doufám...
Doufám, že si dneska řekneme ano.
Když řekne ano, tak vím, že budu mužem, kterým chci být.
Když řekne ne, bude to bolet, bude to sakra bolet,
ale vím svý a bez ohledu na to, čím vším jsme si prošli,
se můj názor na ní nezmění.
- Mám ji rád. - Jak ti je?
- No... - Těšíš se?
Jo, těším.
Jo.
Jsem nervózní, ale těším se.
Mark je vším, co jsem kdy chtěla,
šíleně jsem se zamilovala, víc než kdy předtím,
ale zamilovala jsem se do člověka v buňce,
izolovaná od světa a na základě citově založených konverzací
a emočního spojení,
což je úplně něco jiného než reálný svět.
Rozhodně chci děti.
Ale být mi 24, nechtěla bych je mít za rok.
To je prostě moc brzo.
Vůbec mi to nevadí. Nebojím se toho.
Podle mě na věku nezáleží.
Když mi bylo dvacet, bylo to super.
Proto mu říkám:
„Určitě se toho chceš vzdát?
Vždyť jsi na vrcholu mládí.“
Tam venku by mě Mark vůbec nezaujal.
Buď bych zjistila, kolik mu je, nebo že se živí
jako trenér ve fitku, a tím by to zhaslo.
Normálně před závazky utíkám, ale Mark předčil všechna moje očekávání.
Říct ano
je obří závazek
a beru ho velice vážně.
RAMIRO MARKŮV TÁTA
Ahoj.
- Tak co? - Jak se máš, zlatíčko moje?
- Ahoj. - Jak se máš, drahoušku?
- Dobře. - Dobře.
- Jsi připraven? - Jo.
Páni.
No teda.
Panebože.
Chystáš se omdlít?
Jestli omdlíš, musíš mi to říct.
Jdu k oltáři, je to fakt fičák.
Když Jess řekne ano,
zblázním se štěstím.
Je to má žena. Je to moje osůbka, o kterou celou dobu bojuju.
Ale kdo ví? Třeba se pořád pere s realitou.
Když řekne ne, bude to bolet.
Bude to fyzicky bolet.
Je to tady.
Už není cesty zpět.
Miluju tě celým srdcem.
Bůh ti žehnej.
Asi ji má hodně rád,
takže doufám, že ona to cítí stejně. Vážně v to doufám.
Vždycky se svěřuju do Božích rukou.
Všechno má svůj důvod.
- Utečeme. - Radši ne.
- Jen my dva. - Už je pozdě.
To dáme.
Přivítejte prosím ženicha.
Dnes oslavíme lásku. Přichází nevěsta, prosím povstaňte.
Ty vole.
Je dokonalá. Je nádherná.
Ale já na Jess nevidím
její zevnějšek. Vidím její srdce, její duši, prostě všechno.
Je to moje budoucí žena.
- To jsme ještě neměli. - Promiň.
Sešli jsme se, abychom oslavili něco výjimečného,
spojení dvou životů ve svátost manželskou.
Neboli manželství.
Jessico a Marku,
v tomto experimentu lásky naslepo jste se rozhodli zasnoubit
a strávit zbytek života s někým, koho jste neviděli.
Pravá láska.
Nevzešla z vašeho vzhledu, ale z toho, jací jste uvnitř.
Jessico.
Chci, abys věděla, že bez ohledu
na všechny potíže, na všechny vzestupy a pády,
tě miluju od chvíle, kdy jsi řekla „ahoj“.
Zní to úplně šíleně, ale jak jsem vešel, věděl jsem,
že jsi jiná než ostatní.
Byla to divoká jízda.
Tos řekl hezky.
Marku, Marky Marku.
Děkuju, žes mě dovedl až sem.
Od začátku jsi mi byl oporou.
Ne proto, že mi dáváš pocit bezpečí,
ale proto, žes mě otevřel novým zážitkům,
žes mluvil o věcech, co...
jsem v sobě dusila.
Že ses nedal odbít a změnil jsi mě k lepšímu.
Děkuju, že ses mi tak otevřel, žes to nevzdal
a vždycky mě uměl podpořit.
Jessico,
Marku.
Přišel čas splnit závazek a stát se mužem a ženou,
nebo si dát navždy sbohem.
Je čas rozhodnout, jestli je láska slepá.
Marku Anthony Cuevasi,
berete si Jessicu Nicole Battenovou za svou právoplatnou manželku
a budete s ní žít v posvátném svazku manželském?
Budete ji milovat,
utěšovat,
ctít a zůstanete po jejím boku ve zdraví i v nemoci,
dokud budete oba žít?
Ano.
Jessico Nicole Battenová, berete si
Marka Anthonyho Cuevase za svého právoplatného manžela,
a budete s ním žít v posvátném svazku manželském?
Budete ho milovat,
utěšovat a zůstanete po jeho boku ve zdraví i nemoci,
dokud budete oba žít?
Miluju tě.
Nemůžu.
Jsem na nás moc pyšná, že...
jsme všechno ustáli,
ale ani jeden z nás na tohle podle mě není připravený.
Chci, abys věděl, že tě opravdu miluju,
strašně moc, a vždycky jsem k tobě
byla upřímná, protože tě jako muže velmi respektuju.
A vždycky budeš mít místo v mém srdci.
Chudinka, to je trapas.
Do píči.
Jen chci, abys byl v pořádku.
Poslouchej.
Jsem... budu v pohodě.
- To mi stačí, zlato. - Budu v pohodě.
Teď nejsem...
Ale ať se děje cokoliv, budu zase v pohodě.
Od začátku na to mám sílu a budu ji mít dál.
- To mi stačí. - Zvládnu to.
To potřebuju vědět. Že to zvládneš.
Zvládnu to, mami.
Víš přece...
že máš mě.
- Já vím. - Ve dne v noci,
můžeme si promluvit a pobrečet si,
protože jsem tvoje máma...
a cítím...
to v srdci...
však víš...
Moje děťátko.
Muset někoho odmítnout před oltářem je...
hodně nepříjemný,
ale nemíním odsud odcházet s prstenem na ruce a plná pochybností.
Ani za zlatý prase!
Nejsem včerejší, mám rozvedený rodiče
a na takový riziko jsem moc velká realistka.
Ani nápad.
Ráda se omluvím, komu bude potřeba,
ale sama sobě se omlouvat nebudu, protože toho nelituju.
Budu v pořádku.
LAUREN & CAMERON SVATEBNÍ DEN
Božíčku, to je krása.
- Ahoj, jsem Lauren. - Ahoj Lauren. Jsem Nat.
- Vy jste můj šminktým? - Jo!
Tak jo, dejte mě hezky do pucu.
Nemůžu uvěřit, že jsem skutečně...
tady, dneska, v můj svatební den.
Ty šaty!
To je síla.
Nemůžu uvěřit,
že ještě před pár měsíci jsem si žila jako single,
a má cesta mě zavedla sem.
Panebože.
Camerone.
Předtím jsem nebyl skutečně šťastný.
Asi proto, že jsem neměl tebe.
Nikdy jsem nic podobnýho nezažila,
protože jsem nikdy neměla muže...
ochotnýho...
mi tak moc projevovat lásku.
Nečekal jsem, že se to fakt stane.
Nikdy mě nenapadlo, že v tomhle experimentu...
někoho fakt potkám, natož si někoho vzít.
- Jak to jde? - V pohodě.
- Rád tě vidím. - Dík, žes přijel.
Dnešek je klíčovým dnem v mým životě,
a rozhodnutí, jestli se vzít,
zásadně změní nejen můj život,
ale i Laurenin.
Mami!
- Zlatíčko. - Mami!
- Jak se máš? - Dobře.
- To je krása. - To teda jo.
Jak znám Lauren,
vždycky takhle něco zkusí a čeká, jak to dopadne,
ale nemůžu si být ničím jistá,
protože jsem je spolu viděla sotva pár hodin.
A tohle je experiment, takže...
se necháme překvapit.
Jak se cítíš?
Nervózní.
Netušila jsem, že ten den přijde tak rychle.
Právě teď cítím spoustu různých emocí.
Jsem šťastná a nadšená,
ale jedna moje část má pořád hrůzu.
A jedna malá část si pořád není jistá.
Vážně?
Lauren, neplač.
Nikdy mi s nikým nebylo tak, jako s Cameronem.
Máme opravdu silný pouto,
ale právě teď jsem nerozhodná.
Asi si nebudu úplně jistá, dokud mi ty slova nevylezou z pusy,
a bez ohledu na to rozhodnutí doufám, že to bude nejlepší volba pro mě...
i pro Camerona.
Dodneška jsem byl úplně v klidu,
ale teď začínám trochu nervóznět.
Co tě znervózňuje?
Asi z nejistoty, jestli...
si mě ještě chce vzít.
No, už víš, že jsi můj první běloch.
Chci, aby to byl tvůj domov.
Chceš, abych se k tobě nastěhovala?
Ano.
Moc ráda. Ale mám svůj domov ráda.
Co kdybych si ho nechala?
No...
Nevím.
Sakra.
Ty pozvánky jsou jako...
definitivní „Už není cesty zpět.“
Cítím se... pod tlakem.
Svatba klepe na dveře.
A já pořád nevím...
co řekneš.
Nechci ti dávat konečnou odpověď.
Podle mě je připravená...
ale...
nevím to jistě.
- Ahojky. - Ahoj.
- Tiffany a Rachel! - Čauky.
Jsou tu moje družičky. Moje kamarádka Tiffany...
Pěkná bunda.
A moje sestřenice Rachel.
Jsem ráda, že přišly podpořit moje rozhodnutí,
ať to bude cokoliv. Vážím si toho.
- Tak jo, mami, jsi hotová. - Výborně.
Jako James Bond.
Cameron Bond.
Takhle se...
- asi... - Co?
Jo, dal bych si pivko.
- To je šílený. - Já vím.
Užíváme si života v Paříži...
Že jo?
A najednou se doma vdávám.
Přesně.
Jen tak se ozve, že zajdem něco zakousnout,
a najednou
je zasnoubená a chce mě za družičku.
Měly jsme to samý.
- Salát? - Chleba.
- Co to sakra? - Ve stejným salátu.
To je mazec.
Páni, mamčo, tobě to sekne!
Kočka!
Kdo se tady vdává, ty nebo já?
- A ještě krčí rameny. - Viď?
Ahoj, všichni.
Čau mami.
Oni tě dali do sklípku?
- To je milé. - To jo.
- Jak se máš, zlato? - Dobře, co ty?
Ani nevím.
- Můžu to říct? - Můžeš říct cokoli.
Jsem rád, že mám trochu času na mámu.
Je to pro ni těžký.
Bere to tak, že ztrácí svýho chlapečka.
Jak to všechno vnímáš?
Nejsi nervózní?
Jen doufám, že si to...
nerozmyslí.
Myslíš, že by mohla?
No...
Je to dost nestandardní situace, takže kdyby řekla ne,
- nemáš se za co stydět. - Jasně.
- Chápal bych to. - Ale zdrtilo by tě to.
To rozhodně.
Rychle jsem zjistil, že chci Lauren za ženu,
takže kdyby řekla ne...
nevím, jak dlouho bych se vzpamatovával.
Jestli bych to vůbec zvládnul.
Rozhodl jsem se to risknout.
I v normálnějších, jistějších situacích je to vždycky risk.
Panečku.
- Je to velký krok. - Myslelas, že se někdy ožením?
Ne.
- Pořád tě vidím jako 12letýho. - Jasně.
Kéž by ti bylo zase dvanáct.
Vždycky budu tvůj syn.
- Máme tě rádi. - Já vás taky.
Chceme pro tebe to nejlepší.
Nechci, abys měl zlomené srdce.
Já vím.
Jak se v tom cítíš?
Je to těsný.
- Těsný? - Ale to je asi dobře.
Božínku, tobě to sluší.
Děku... to stačí, mami.
- Padnou jako ulitý. - To jo.
A je to.
Jsem v šatech.
- Není cesty zpět. - Neklepou se ti kolena?
Hrozně mi buší srdce.
Představa, že...
za hodinu ze mě bude vdaná žena...
mě úplně děsí.
Je to nádherný, úžasný den,
jsme požehnáni a modlíme se,
aby se naše životy, Laurenin a Cameronův...
spojily v jeden.
Je to celoživotní závazek, s tím si není radno zahrávat.
Beru to velice vážně.
- Tatínku! - Ahoj, holčičko.
Ahoj, tati.
Neplač.
Jsi nádherná.
Jsi nádherná. Moc ti to sluší. Moje holčička.
Jsem vděčný, že tě takhle můžu vidět.
- Vypadáš naprosto úžasně. - Díky, tati.
Pořád je to moje princezna.
Někdy přemýšlíte o tom,
že jednoho dne vyroste,
vdá se a bude mít manžela, a pak ji jednoho dne vedete k oltáři
a musíte ji nechat vykročit do světa...
Mám z toho strach a radost zároveň...
a trochu...
se toho děsím.
Víš, že tě miluju nadevše.
Od chvíle, kdy ses narodila,
kdys přišla na tenhle svět.
Táta je pro mě velký životní vzor.
Moc mě miluje, takže je velká úleva,
že mě přišel podpořit.
- Promiň. - To nic, tati.
- Snažím se. Fakt se snažím - Já vím.
Vždyť o mě nepřijdeš.
Jsi pořád moje dcera,
ale budeš ženou toho muže. Jen mě pusť dál, když zaklepu.
Mám tě moc rád.
- Já tebe taky. - Mám tě rád.
- Mám tě ráda. - Já tebe taky, mami.
Už za chvíli
půjdu k oltáři, Lauren projde tou uličkou,
a buď řekne „ano“
a strávíme spolu zbytek života
jako manželé, nebo...
řekne ne a bude po všem.
Mám nervy nadranc.
Čeká mě největší rozhodnutí v životě.
Provdám se za muže,
do kterýho jsem se zamilovala sotva před šesti týdny,
nebo mu dám košem a vrátím se...
k pohodlí vlastního života?
O tomhle sní každá malá holka. Stojím tu ve svatebních šatech
a chystám se jít k oltáři.
Není to sen.
- Mám tě rád. - Já tebe taky.
Je to šťastlivec.
Prosím povstaňte, přichází naše krásná nevěsta.
- Mám tě rád. - Já tebe taky.
Kdo provdává tuto ženu za tohoto muže?
Já.
Vypadáš úžasně.
Děkuju.
Každý den, co jsme spolu strávili,
pro mě byl požehnáním.
Tolik toho na tobě miluju.
Promiň, že brečím, ale...
To nic. Já brečím od rána.
S tebou chci být lepším mužem...
a máš vše, po čem u partnerky toužím.
NICHOLAS LAURENIN BRATR
Mám obrovské štěstí, žes mi vstoupila do života.
Tos řekl krásně.
Camerone, miluju na tobě to, že s tebou můžu být sama sebou.
Bez ohledu na moje vady, podivnosti
nebo šrámy z minulosti.
Jsem vděčná za čas s tebou
a za společné chvíle štěstí.
Žádný muž mě nemiloval tak upřímně
a nezištně jako ty.
Jsem ti vděčná, žes mě přiměl čelit nepříjemným věcem a dospět.
Hezky řečeno.
Jsem vděčná za tebe.
Mám to krátký.
Ale sakra upřímn...
Promiňte, pastore, nechtěla jsem klít.
Nechtěla jsem klít, Kriste Pane.
Tak jo.
Lauren a Camerone.
Je čas rozhodnout, zda je láska skutečně slepá.
Vaše láska vznikla netradičním způsobem,
na základě silného emočního pouta.
Vzhled, peníze, věk a rasa,
na kterých by někomu mohlo záležet, u vás nehrály žádnou roli.
A nyní
tu spolu stojíte v přítomnosti rodin, přátel,
a Boha všemohoucího,
abyste rozhodli, zda je láska slepá
a zda spolu budete kráčet životem jako muž a žena,
nebo si dáte navždy sbohem.
Camerone Reide Hamiltone,
berete si Lauren Michelle Speedovou
za svou právoplatnou manželku,
a budete s ní žít v posvátném svazku manželském?
Budete ji milovat,
utěšovat,
ctít a stát po jejím boku, dokud budete oba žít?
Ano.
Miluju tě tak silně,
že to skoro nechápu.
Jsem vděčný, že s tebou mohu být.
Já vím.
Lauren Michelle Speedová, berete si Camerona Reida Hamiltona
za svého právoplatného manžela,
a budete s ním žít v posvátném svazku manželském?
Budete ho milovat,
utěšovat ho, ctít ho a stát po jeho boku,
dokud budete oba žít?
Ano.
Lauren a Camerone, dnes jste jednoznačně dokázali,
že láska je slepá.
Amen.
A nyní smíte použít ta krásná jména: manžel a manželka.
Můžete políbit nevěstu.
Jsme manželé. Jupí.
- Dokázali jsme to. - Dámy a pánové, představuji vám,
poprvé jako manžele,
pana a paní Camerona a Lauren Hamiltonovi.
Děkuju, maminko.
Mám tě moc ráda. Díky.
Zvládli jsme to, zlato.
Dokázali jsme to. Jsme manželé.
Manželé.
- Neskutečný. - To jo.
- Ale velice reálný. - To rozhodně.
Naprosto.
- Miluju tě. - Hrozně tě miluju, zlato.
Slibuju, že se o tebe postarám.
Já vím, že jo, zlato.
Víte co? Někoho jako Camerona bych jinak než takhle nikdy nemohla potkat.
Hledám Camerona už třicet let!
Patrně mě taky hledal. Konečně jsme se našli.
Čau, všichni!
Nádhera. Sluší vám to.
To je můj manžel Cameron.
To je má nádherná žena Lauren.
Úžasná žena.
Má všechno, co jsem po partnerce vždycky chtěl.
Je charismatická, ale stojí oběma nohama na zemi.
Je sebejistá, ale taky skromná.
Je inteligentní.
Je hodná.
Jsem tak vděčný, že jsme se našli,
i když dost netradičním způsobem.
Zamiloval jsem se do Lauren, aniž bych ji předtím viděl.
Nemůžu uvěřit, že je mou ženou.
Jsem rád, že to klaplo.
Naprosto věřím, že je láska slepá.
Před šesti týdny jsem měla velké naděje a otevřenou mysl,
ale upřímně řečeno jsem nečekala,
že to dojde tak daleko.
Teda, pevně jsem v to doufala, ale tohle je víc, než bych kdy čekala.
Jsem opravdu vděčná. Tahle zkušenost mi změnila život.
Doufal jsem, že tady najdu někoho, kdo bude milovat moje nitro.
I když jsme se s Jessicou nevzali,
pořád věřím, že láska je slepá, protože jsem ji požádal o ruku
na základě emočního pouta.
Kdyby na to pamatovala, mohli jsme být v pohodě.
Když jsem byla v buňkách,
ponořila jsem se do svých citů, vnější svět pro mě přestal existovat.
Dospěla jsem. Byla to výzva. Byla jsem daleko od své komfortní zóny.
A s někým jsem se sblížila jako nikdy předtím.
Ale nedokázala jsem to převést z buňky do skutečného života.
Pro někoho může být láska slepá, ale pro mě rozhodně ne.
Je to směs mysli, těla a duše, a k tomu já prostě nedospěla.
Není to lehký.
Spřízněná duše může přijít a zase odejít, nemusí zůstat napořád.
Když se někdo dotkne vaší duše, může vás leccos naučit,
ale když učiníte správný rozhodnutí pro sebe,
bude správný pro všechny.
Člověk má tendenci se litovat. Já se nelituju, protože vím, co dělám.
Dobrých lidí je víc než zlých.
Takže přijde můj den, kdy budu se správnou osobou.
Ale dneska to není.
Nečekala jsem, že najdu spřízněnou duši v temné místnosti.
Ničeho nelituju.
Truchlím...
ale z popela může povstat...
fénix.
Nemohl jsem vsadit šťastnou chvilku proti celoživotní nejistotě.
Doufal jsem, že G je ta pravá.
Vzdát se jí je bolestivý...
ale vždycky tě budu milovat, G.
Vždycky.
Pan a paní Barnettovi!
Byla to úleva, že na mě fakt čekal před oltářem.
Jsem ráda, že nestrávím zbytek života ve vězení.
Vzhledem k tomu,
jak jsem před tímhle experimentem žila,
by mě nikdy nenapadlo,
že na sobě budu mít svatební šaty,
na ruce prsten a nový příjmení.
Nevěřila bych tomu.
- Cos říkala? - Prosím.
Ničeho nelituju. Dneska ne.
Uvidíme časem. Dělám si srandu.
Před šesti týdny jsem byl z experimentu nadšený, ale skeptický,
a teď mu naprosto věřím.
Jsem štěstím bez sebe.
To je vše.
Jsem ženáč, dámy.
To, že jsme se s Cameronem našli
aniž bychom se kdy viděli,
bylo jako hledět si vzájemně do duše
a je to to nejkrásnější, co jsem kdy zažila.
Překlad titulků: Jiří Nehyba