Jeg heter Vanessa Lachey.
Jeg er Nick Lachey, mannen hennes. Velkommen til kjærlighet gjør blind.
-Hallo. -Hallo.
Dere skal fri til noen uten å ha sett dem.
Vil du gifte deg med meg?
Ja.
Når dere er forlovet,
får dere se deres forlovede for første gang.
Dere skal prøve å utvikle den emosjonelle kjemien
til en fysisk kjemi.
Drittsekk.
Hør på meg i to sekunder.
Jeg har hørt på deg.
Jeg hadde ikke hatt lyst på barn som 24-åring.
Jeg er ingen vanlig 24-åring.
Du er den første hvite jeg er sammen med.
Bryllupet står om bare fire uker.
Vil du si "ja" til personen du valgte usett?
Ja, selvfølgelig.
Eller skiller dere lag for godt?
EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
BRYLLUPSDAGEN
Damian Powers,
tar du
Giannina Milady Gibelli
som din rettmessige kone?
For å leve sammen i ekteskapet?
Vil du elske henne,
trøste henne,
hedre og holde av henne så lenge dere lever?
Nei.
Ok.
Giannina...
-Ok. -Jeg elsker deg.
Ok.
Siden dag én har jeg...
Har jeg villet gifte meg med deg.
-Jeg har holdt stand hele veien. -Ok.
Og...
-Ok. -Du har ikke det.
-Jeg takler ikke opp- og nedturene... -Greit.
...hvor du elsker meg en dag,
og neste vil du bare være venner.
Det ville jeg ikke.
Det ville vært egoistisk å gifte meg, for jeg vet at selv om
du sier du er klar, ser jeg at du ikke er det.
Få meg bort herfra.
Giannina...
Hvordan våger du?
Fjern deg.
G... Giannina.
Vær så snill, la meg være, for faen.
Jeg stikker.
Få meg bort herfra.
Jeg er ferdig.
Giannina!
Dette gikk til helvete.
Du skulle ha sagt nei, og han ja.
Ikke motsatt, for dette er vondere.
Jeg vet det.
Det burde ikke skjedd.
Hvem gjør sånt? Du burde også sagt nei.
Ikke gråt. Det går bra.
Du besvimte nesten.
Jeg døde nesten.
Kompis.
Reis deg.
-Går det bra? -Hva skjedde?
-Hun stakk av. -Stakk av?
Det er det verste jeg har gjort.
Ja, det så jeg.
Jeg ville si ja.
Selv om hun var med i dag, var det en...
Hun var helt med én dag, etter alt vi har vært gjennom.
Jeg respekterer det og elsker det, og...
Jeg visste ikke om hun ville si ja.
Da hun gjorde det,
smeltet og knuste hjertet samtidig, for...
Jeg tenkte at dette er ikke riktig,
fordi hun sier ja, men hennes handlinger og ord,
alt annet, sa at hun ikke er klar.
Jeg knuste hjertet hennes.
Det er grusomt.
Jeg trenger en som satser alt.
Hver dag. Ikke bare noen.
-Jeg må snakke med ham. -Giannina.
Ja.
Hjertet mitt...
...er helt knust.
Jeg ble såret.
Såret.
Jeg vil slå til ham.
Men nå skal jeg finne ut
hvorfor dette skjedde.
Unnskyld.
Kunne du ikke sagt det?
-Seriøst? -Jeg visste det ikke.
Du visste det ikke.
-Visste du ikke? -Jeg sa nesten "ja".
Ok.
Hva faen skjedde?
Hva skjedde?
Sett deg.
Vi skal snakke.
Det er tydeligvis det eneste vi ikke greier å gjøre.
Nå skal vi prate. Sett deg.
I det øyeblikket var det vakkert.
Alt du sa var perfekt. Alt føltes så riktig.
Det er et øyeblikk for resten av livet.
For en vakker unnskyldning, kjære.
Det du sa der oppe var vås.
-Hvordan våger du? -Beklager at du tok det sånn.
Beklager at jeg tok det sånn.
Hør her, Damian.
Seriøst.
Jeg ville ikke bli såret,
så jeg skjøv deg unna. Du kom tilbake. Hvorfor gjorde du det,
selv når jeg var ekkel? Hva feiler deg?
Hvorfor legger du skylden på meg?
Du får det til å handle om deg.
-Begge to gikk gjennom det. -Du la skylden på meg.
Jeg har alltid behandlet deg
med godhet, selv da jeg opplevde motgang, var usikker og ikke visste hva jeg ville.
Det er dette du gjør.
-Hva? -Det er dette du gjør.
-Hva? -Du hører ikke
hva du sier og hvordan. Og vet du hva?
-Kom deg unna meg. -Jeg er ikke på deg.
Det jeg sier er
-at du gjorde det og du sa ja... -Du skyldte på meg,
og jeg sa hva du føler, og jeg ville finne ut av ting.
-G... -Jeg ville finne ut av det.
-Du stikker av, -Så ille.
og jeg vil snakke med deg. Du stikker av.
Ikke stikk av.
Jeg elsker deg, og det vil jeg alltid gjøre.
Jeg vet at dette var flaut, og at du aldri tilgir meg.
Unnskyld.
Du dreit deg ut.
Helt ærlig...
...så var det vås.
Du kan få sløyfen din.
Jeg sa "nei" til den jeg elsker ved alteret.
Jeg knuste hjertene våre.
Men spør du om kjærlighet gjør blind, er svaret enkelt.
Kjærlighet gjør blind.
Samme hvor vi ender opp,
så var dette min og Gianninas kjærlighetshistorie.
Sånn er den. Jeg kan ikke si at den er over.
Kanskje vi trenger en pause.
Det betyr ikke at vi aldri blir sammen.
Jeg håper ikke det.
Morgenen før bryllupet er en katastrofe.
Min forlovede har fått kalde føtter.
Barnett tekstet meg.
Han nøler.
Og det føles ikke betryggende.
Jeg spurte hva som var galt,
har du kalde føtter? Han sa ja.
Jeg ringte ham.
Han svarte ikke.
Jeg ringte igjen, men han svarte ikke.
Det er ikke akkurat...
...betryggende.
Jeg kan ikke gjøre mer.
Jeg skal gifte meg, og jeg...
Jeg har litt... betenkninger.
I dag våknet jeg
med en stor klump i magen, og det var som...
...jeg så hele livet mitt i revy.
Jeg begynte å gråte i dusjen fordi det var så overveldende.
Jeg og Amber har en emosjonell kjemi.
Jeg forelsket meg i podene,
men skal vi tilbringe resten av livet
med noen, vil jeg vite
at vi vil være lykkelige sammen for alltid.
-Har du sminkegjeld? -Ja.
Og jeg har studielån
selv om jeg aldri tok eksamen.
Jeg vil ikke at du skal
hoppe ut i noe bare grunnet
måten dere møttes på.
Er du villig til å oppgi alt for henne?
Alt?
Hva om det oppstår et problem
mellom meg og en i familien din?
Takler du det? Kan du stå imot dem?
Hvem sin side velger du?
Jeg vet ikke.
Det er mitt livs største avgjørelse.
Jeg vet ikke hva jeg skal gjøre.
Det er så vanskelig.
Herregud, pokker.
Herregud.
Er du spent, er du nervøs? Hva?
Alt sammen.
Barnett vakler, og i stedet for å snakke, lukker han seg, og det er vanskelig.
Vanligvis er det noe jeg må takle,
for han er sånn. Han er ikke....
-En åpen person. -Han snakker ikke mye om følelser.
Selv da vi først begynte å date
i podene, jobbet jeg hardt med det.
Hvorfor er han den rette, Amber?
Den aller første gangen vi snakket sammen...
...følte jeg at vi kunne bli bestevenner.
Magiske ting skjer på bryllupsdagen.
Jeg trenger magi i dag.
-Jeg elsker deg. -Jeg vet det.
Jeg elsker Barnett så høyt,
og jeg er klar.
Jeg har lyst til å oppleve hverdagslivet.
Jeg er klar til å dele livet med min beste venn.
Jeg visste det fra vårt første møte.
Vil du ha barn?
-Har jeg barn? -Har du barn?
-Det er et spørsmål. -Ikke som jeg vet.
Nei, jeg tuller.
Barnett var favoritten. Han fikk meg til å le.
-Hei. -Hallo.
-Hei. -Herregud.
Herregud.
-Jøss. Fy søren. Hallo. -Hei.
Hei.
Vi er forskjellige nok til at det funker.
Du utfyller meg.
Med alt vi har...
...vært gjennom allerede,
vil jeg si at min
største frykt er
at jeg går ned mot alteret og...
Matt fortsatt er usikker.
Ok.
Herregud.
-Er du klar? -Nei.
Nesten? Ikke jeg heller.
Jeg er glad i deg.
-Ikke gråt. Mamma... -Du er jenta mi.
Unnskyld. Jeg er så glad i deg.
Ikke gråt.
Kom, så gifter vi deg bort.
De burde vært her.
Vi har ventet i en og en halv time.
Herremin.
-Klar? -Ja.
Hjelpe meg.
Dette er en forpliktelse.
Dette er ditt store øyeblikk.
-Jeg elsker deg. -Jeg også.
Damer og herrer, brudgommen
og hans vakre mor.
-Ro ned. -Ro ned.
Hjelpe meg.
Gråter ikke.
Det er varmt her.
Hjelpe meg.
BARNETTS PAPPA
Jenta mi har blitt voksen.
Samme hva som skjer...
...så er det verdt å kjempe for det som er verdt å ha.
-Jeg vet. -Du gir aldri opp.
Jeg har kjempet fra dag én.
Tiden er inne.
Vil dere reise dere for bruden?
Her kommer hun.
Ok?
Jeg er vel det.
Du skal ikke måtte kjempe hele tiden.
-Bestem deg. -Det skal være der naturlig, Amber Lynn.
-Det var der. -Ok.
Hva vil du at jeg skal gjøre?
Du sa kjemp om det er verdt det,
men jeg burde ikke måtte kjempe. Jeg gjorde begge.
Jeg fant begge. Det var der, og jeg måtte kjempe for det.
Jeg ønsker deg lykke til.
Takk.
Sett dere.
Hvem gifter bort bruden?
-Jeg. -Takk.
Amber og Matthew, dere valgte å forlove dere
og tilbringe livet sammen
basert på en emosjonell kjemi.
Dere forelsket dere i den dere er på innsiden,
og ville gifte dere
før dere hadde sett hverandre.
Amber, del dine tanker.
Aldri...
...har jeg noensinne i livet mitt
møtt en mann
som irriterer meg som du gjør.
Jeg fant mitt livs kjærlighet.
Jeg har ikke mer, sminken blir ødelagt.
Jeg trodde ikke dette ville skje.
Jeg forventet ikke å finne en som deg.
Du er fantastisk,
du er vakker på inn- og utsiden.
Så...
Amber og Matthew,
dere står sammen foran Gud
for å bestemme dere om dere vil leve livet sammen
som mann og kone,
eller vende hverandre ryggen...
...for alltid.
Dere må avgjøre om kjærlighet gjør blind.
Amber, tar du Matthew som din ektemann, for å leve sammen
i det hellige ekteskap?
Vil du elske ham, trøste ham, hedre og holde av ham
så lenge dere lever?
Selv når du gjør meg sprø,
er jeg så forelsket at jeg ikke kan
noe for det...
Ja.
Absolutt.
Ok.
Ja.
Du har blitt så mye mer enn jeg forventet.
Og jeg gleder meg
til du skal bli enda mer med meg.
Matthew.
Tar du Amber som din kone,
for å leve sammen i ekteskapet?
Vil du elske henne, trøste henne, hedre og holde av henne
så lenge dere lever?
-Ja. -Der er det.
Ett hundre prosent.
Jeg ser ikke for meg livet uten deg.
Bra, for nå er du fastlåst.
Jeg er erklærer dere for rette ektefolk!
-Jeg elsker deg. -Jeg elsker deg.
Damer og herrer, bruden og brudgommen.
-Elsker deg. -Elsker deg.
-Ja. -Vet du hva?
-Hva? -Du er ektemannen min.
-Du har etternavnet mitt, så... -Det må vi ordne.
Amber Barnett.
-Det høres ikke så bra ut. Tuller. -Gi deg!
-Gi deg. -Gi deg.
BRYLLUPSDAG
Jeg så ikke for meg at eksperimentet skulle ende sånn.
SELGER
Det er rart at Kelly skal bli kona mi.
Jeg hadde gitt opp håpet om og tanken på å gifte meg. Det skyldes bare
at jeg ikke fant den rette.
Jeg må være med deg, og du er den jeg har lett etter.
Jeg spør deg, Kelly Marie...
Vil du gifte deg med meg?
Ja, det vil jeg.
Jeg elsker deg, og kjærligheten vil bestå,
men jeg gleder meg til å elske deg mer.
Jeg elsker deg også.
-Alt bra? -Hei.
Herregud!
Jeg har stor tro på lykketreff,
og dette er et sånt øyeblikk
og alt er så tydelig.
Det er det jeg føler nå: lykke.
-Hei. Står til? -Yo.
-Står til? -Alt bra?
-Sjef? -Fint å se deg.
Jeg elsker barten.
-Takk. -Det må jeg si.
-Alt bra? -Ja.
Jeg forelsket meg i Kelly usett, fordi vi var ærlige mot hverandre.
Jeg fant ut hvem hun er.
Dette er en stor dag.
Litt uvirkelig.
Litt av en underdrivelse.
-Ja. -Ja.
Hun er ekte, ambisiøs, lidenskapelig,
og jeg vil tilbringe livet med henne.
Vil dere sjekke ut dressene...
-Ja. -...jeg har valgt ut?
Denne er så fin.
Vi drømmer ofte om et eventyrbryllup
og en eventyrprins.
-Hei. -Hei.
-Hei. Elsker deg. -Elsker deg.
Jeg elsker deg.
Jeg elsker Kenny. Han er perfekt.
-Hei, kjære. -Hei.
Jeg er nervøs, for jeg vet ikke om jeg er 100 % forelsket i ham.
-Har du lært mye om deg selv? -Ja.
-Hva har du lært?
Jeg visste at jeg
kunne elske noen grunne personligheten.
Hadde du snakket med ham om du hadde sett ham?
Nei, sannsynligvis ikke.
Kjærligheten jeg hadde for eksen min...
Mamma har sagt det i årevis:
"Du var forelsket i ham."
Jeg føler ikke samme forelskelse
for Kenny som med ham.
Vi har forpliktet oss,
men har ikke hatt sex ennå.
Jeg vet hva jeg føler.
Hva føler du?
Vi er perfekte på alle nivåer.
-Ja. -Og jeg vil ikke gjøre det ennå.
Derfor sier jeg at jeg ikke er forelsket, for var jeg det,
ville jeg følt at det er alt som betyr noe.
Men jeg er i tvil.
Kanskje definisjonen av hvordan kjærlighet skal føles,
ikke er riktig.
-Du er vakker. -Takk.
Ingen årsak.
-Jeg har på masse sminke, men... -Det vil ikke vises.
Hva føler du om bryllupet?
Jeg...
...tenker på om jeg skal si "ja" eller "nei",
og hvordan livet blir i begge tilfeller.
Hvis jeg sier "ja",
vet jeg at alt blir bra,
for forholdet vårt er så solid.
Sier jeg "nei", er det fordi vi ikke... Tiden er ikke riktig.
Jeg har tenkt på begge scenarioer.
Hva taler for?
Sier jeg "ja" og noe skjer,
så er min eneste frykt at
det ikke funker.
Så du er fortsatt litt nølende?
Ja. Noe annet jeg tenker på er
at forlovelsen har vært kortvarig, så...
Er vi fortsatt i hvetebrødsdagene?
Jeg tror at vi begge er
tro mot oss selv og ærlige.
Men selv da har man hvetebrødsdagene,
hvor alt er kjempebra,
regnbuer og sommerfugler,
for vi har ikke kjent hverandre og vært sammen så lenge.
Det er helt fantastisk
at vi har denne kjemien, men om fire måneder,
-vil vi være i samme... -Du er redd for
at det kan endre seg.
Jeg må tro på meg selv og lytte til hjertet.
Jeg er glad på henne og Kennys vegne,
og jeg er nervøs
for det hun føler.
Hun vil ha Kenny,
men av og til får man en mulighet,
og om du ikke tar den,
går du glipp av den.
Jeg møtte Kenny så vidt.
Han var intelligent og selvsikker,
morsom og veltalende,
og han virker pålitelig.
Han har vært en av de bedre, om ikke best, så langt
av mennene du har hatt med hjem.
Så...
Når du går til alters,
når du ser på ham, så vil øyekontakten...
-Ja. -...gjøre at du
innser hvor vakkert forholdet med ham er.
Tenk gjennom alt det,
for jeg vet at du ikke vet helt hva du skal gjøre,
-ved alteret. -Ja.
Ting kan endre seg før det.
Jeg vil se henne glad og smilende hver dag,
og at denne mannen, Kenny,
blir ektemannen hennes og mannen hun elsker.
Jeg håper hun ved alteret
tar riktig avgjørelse,
og vet at hun går til et godt forhold.
Man må ta sjanser i livet.
-Takk. -Vær så god.
Gi meg en klem.
Jeg er glad i deg.
Har dere drukket?
Ja, vi har drukket litt.
-Kom hit. -Jeg er ansvarlig.
Hvordan går det?
Litt nervøs.
-Er du det? -Litt.
Står til? Er det dagboka di?
Jeg skriver ned notater og tanker.
-Hva tenker du? -Før...
Jeg gleder meg. Det er positive ting,
fordi det er vårt neste steg på reisen vår sammen.
Det beste rådet jeg kan gi deg er
å be Gud om å se partneren din
-gjennom Hans øyne. -Ja.
Det er uvirkelig å være brudgommens mor
i en slik situasjon.
Jeg elsker at Kenny skal gifte seg,
og jeg gleder meg,
for familie er viktigst for meg,
og Kelly passer inn i familien vår.
Det gjør meg glad.
Jeg er glad for at du er vår sønn.
Det går bra.
Min eneste sønn.
Du må finne en som elsker deg like høyt som meg.
Hun gjør det, og jeg er takknemlig.
Dette har vist meg det.
-Jeg er glad deg. -Jeg gråter i kjellere.
-Jeg vet. -Ja.
Jeg trenger vin.
-Hei, kjære. -Jeg tar veska.
Takk.
-Så fin du er. -Du også. Du er vakker.
Takk.
I dag er jeg brudens mor.
Det er veldig spennende.
-Du er så fin. -Takk.
-Ta denne. -Takk.
Ikke ødelegg sminken.
-Den er vakker. -Jeg vil ikke gråte.
-Du kan gråte. -Nei, du er for fin.
Om du gråter, gråter jeg.
-Er du glad? Og spent? -Ja.
-Ok. -Jeg er ok.
Når jeg har tatt på kjolen,
føles det uvirkelig. Det er som eventyret alle jenter
drømmer om.
Så fine de er.
Jeg elsker Kenny. Det er stort å gifte seg, og...
...det blir emosjonelt.
Jeg er forberedt på det.
Da starter vi.
Sist jeg gjorde dette var for 32 år siden.
-At du gikk til alters? -Med pappa.
Det er skummelt.
Han skalv hele veien.
-Skjelver jeg? -Nei, du er ok.
Jeg føler samme kjærlighet som jeg har gjort hele tiden.
Kelly er den jeg har lett etter.
Jeg er sikker på hva jeg skal gjøre.
Jeg gleder meg, mer enn noe annet.
-Glad i deg. -Glad i deg.
-Er du klar til å gå? -Jeg er klar.
-Hvordan går det? -Bra.
Jeg vet ikke om det passer seg, men jeg snakker med dere likevel.
-Hyggelig å se deg. -Hyggelig å se deg også.
-Hyggelig å se deg. -Ja.
KELLYS PAPPA
-Går det bra? -Ja.
Fire glass med champagne, alt bra.
Kjære vene.
Her er det,
nå er det ingen vei tilbake.
Kenny støtter meg,
og han er min beste venn og min person.
Å ha en partner å elske resten av livet, betyr alt,
og det er en stor forpliktelse. Jeg tar ikke lett på det.
Jeg er nervøs.
Jeg er så stolt av deg.
-Takk. -Jeg er det.
Jeg vet det.
-Jeg er glad i deg. -Jeg er glad i deg.
Damer og herrer, kan dere stå for bruden?
Kelly er nydelig.
Hun er vakrere enn jeg kunne sett for meg,
og jeg er utrolig glad.
Jeg tenkte, fy søren, nå er det oss to.
Gratulerer.
Takk.
Sett dere.
Familie og venner, vi er samlet her for noe fantastisk;
ektestanden.
Ekteskap.
Kjærligheten er uforutsigbar, spesielt under disse omstendighetene.
Dere ble forelsket og forlovet uten å ha sett hverandre.
Det var basert på en dyp kontakt,
en emosjonell kontakt, som dere fikk.
På kort tid ble det tydelig
at Kenneth og Kelly fant det de lette etter.
Vi møttes ikke bare
ved en tilfeldighet.
Da vi startet eksperimentet trodde jeg ikke
at vi skulle havne her.
Jeg vet at alle som er her,
stort sett, støtter deg,
og det skal du vite.
Vi har ikke fått snakket med flesteparten
i dette rommet, og de har ikke møtt deg
og meg, men det spiller ingen rolle.
Vi vet hva vi har opplevd.
Jeg elsker familien din og at de støtter oss,
og de stiller opp for oss i tykt og tynt.
Det viktigste er at jeg vil alltid være der for deg.
Samme hva som skjer.
Jeg gleder meg til fortsettelsen.
Jeg begynner å gråte.
Dette eksperimentet...
Det ga meg deg,
en som er
fantastisk på alle måter.
Og...
Det har vært litt av en reise,
og jeg er takknemlig for at den var
med deg, fordi du har støttet meg,
og jeg setter pris på alle øyeblikk vi har delt.
Jeg elsker deg.
Jeg vet det.
Nå skal dere avgjøre om kjærlighet gjør blind.
Sammen med venner og familie
skal vi finne ut om dere vil leve sammen
som mann og kone,
eller vende hverandre ryggen.
Kelly, tar du Kenneth
som din ektemann,
for å leve sammen i ekteskapet?
Vil du elske ham, trøste ham,
hedre og holde av ham,
i gode og onde dager,
forsake andre og gi deg hen til ham,
så lenge dere lever?
Jeg forguder deg
og jeg elsker deg.
Jeg elsker deg.
Men jeg kan ikke det.
Jeg kan ikke gifte meg med deg.
Jeg håper du kan forstå og respektere avgjørelsen min.
Takk.
Dette er en virvelvind for alle,
og jeg vil ikke grave dypere i det,
for man tar noe som er så komplekst,
autentisk og ekte,
men dette er ikke dagen vår.
Jeg er glad i dere alle,
og jeg vil sette pris på det
-for alltid. -Jeg elsker ham.
Ja.
Jeg vet at det ikke var enkelt for deg og mamma og pappa.
-Det er greit. -Jeg måtte si "nei".
Jeg er 33. Jeg burde vite hva faen jeg vil ha,
unnskyld språkbruken, men jeg burde det.
Han oppfyller alle krav,
men min kjærlighet for ham var ikke
like sterke som hans er for meg.
Jeg er glad i deg.
-Jeg også. -Takk for at du kom.
Ja, jeg også.
-Vil du gifte deg med henne senere? -Det kan jeg ikke svare på.
Og du må faktisk respektere at jeg sier dette.
Jeg vet ikke.
Ikke film, for det er ikke...
Det er feil.
-Hva? -Hva spør du om?
-Hva synes du om Kelly? -Det handler ikke om det.
Det handler ikke om hva jeg synes om Kelly.
Vi skal ikke gifte oss. Jeg vet ikke om vi forblir venner,
og det spiller ingen rolle.
Jeg vil ikke snakke om det.
Vet du ikke om dere er sammen?
Det spiller ingen rolle. Jeg vil ikke svare.
Jeg er opprørt.
BRYLLUPSDAG
Det er bryllupsdagen min, og jeg er lykkelig.
For seks uker siden lette jeg etter
en altoppslukende World Series-kjærlighet,
og jeg har funnet den.
Jeg har funnet en kjærlighet jeg aldri har opplevd før.
Jeg har Mark ved min side, og han er fantastisk.
Han har forbedret meg,
og derfor gifter man seg.
Jeg skal gifte meg.
Jøss. Det er... å si det.
Første gang jeg hørte Jess' stemme visste jeg at hun var den rette.
Å ha den kjemien med noen uten å ha sett dem,
er det mest fantastiske som har skjedd meg.
Jeg tok riktig avgjørelse.
Jeg kunne ikke gjort dette med noen andre.
-Hvordan er toppen? -Bra. Jeg liker den.
Den er perfekt. Den er ikke for mye, men akkurat passe.
-Elegant. -Jeg liker det.
Om et par timer
står vi til alters og utveksler løfter,
og jeg er så klar. Jeg er mer klar enn noensinne.
Jeg ville ikke gjort dette med noen andre.
Du har hjertet mitt, og det er ingen andre
jeg ville tilbragt livet med.
Vil du gifte deg med meg?
Ja.
-Selvfølgelig. -Jeg har lyst til å kysse og klemme deg.
-Jeg elsker deg. -Herregud.
Dette har vært den viktigste dagen
så langt, for jeg
-Endelig er vi oss selv. -Ja.
Jeg er helt enig.
Jeg føler meg mye nærmere deg nå enn før.
Du er alt jeg har ønsket meg,
og det innså jeg i dag.
-Jeg elsker deg. -Jeg elsker deg.
-Hva skjer? -Hva skjer?
Står til?
At kompisene mine er her for å støtte forholdet til Jess...
-Hva skjer? -Hva skjer?
Det betyr alt for meg. Vi var så bekymret for hva de ville si,
og når de støtter meg... Jeg er så glad.
Salud.
Skål! Takk for at dere er her.
-Hallo. -Hei.
-Så fin du er. -Hei, søta.
-Du er så fin. -Og nydelig.
Så fine dere er.
Du er vakker. Du er perfekt.
Jeg føler meg som en brud.
Jeg har kjolen og sommerfugler i magen.
Jeg har god støtte rundt meg, og det føles bra.
Jeg vet at du har ønsket at dette skal fungere,
og det beundrer jeg, fordi...
Hvis jeg ikke vet sikkert hva som vil skje,
trekker jeg meg unna for å ikke bli såret.
Hva håper du vil skje i dag?
Det jeg håper...
Jeg starter med det. Jeg håper at
vi sier "ja".
Sier hun ja, kan jeg være mannen jeg må være.
Sier hun nei,
blir jeg såret. Det vil gjøre vondt,
men jeg vet hva jeg føler,
og samme hva som har skjedd, opp- og nedturene,
så føler jeg det samme. Hun er min person.
Hvordan går det?
Gleder du deg?
Jeg gleder meg.
Jeg er nervøs, men jeg gleder meg.
Mark er alt jeg har ønsket meg.
Jeg ble mer forelsket enn jeg noensinne har vært,
men den jeg forelsket meg i i poden hvor
alt var så isolert
og man hadde en emosjonell samtale og en emosjonell kjemi,
var en annen opplevelse i den virkelige verden.
Jeg har lyst på barn.
Er jeg 24, vil jeg ikke ha barn om et år.
Det er veldig ungt.
Det plager meg ikke. Det skremmer meg ikke.
Alder har ingen betydning.
20-årene var så ville for meg.
Jeg tenker:
Er du sikker på at du vil forsake det?
Det er den beste tiden i livet.
I verden utenfor ville jeg aldri sett to ganger på Mark.
Jeg hadde hørt hvor gammel han er og at han var
fitnesstrener, og det er ikke noe jeg ville likt.
Vanligvis er jeg redd for forpliktelser, men Mark har overgått mine forventninger.
Å avlegge disse løftene
er en enorm forpliktelse,
og jeg tar ikke lett på det.
MARKS PAPPA
Hallo.
-Står til? -Står til, kjære?
-Hei. -Hvordan går det?
-Bra. -Ja.
-Er du klar? -Ja.
Jøss.
Herregud.
Besvimer du?
Besvimer du, må du si ifra.
Det er sprøtt. Jeg skal gå til alters.
Hvis Jess sier ja,
så vil det bety alt.
Hun er den jeg har kjempet for hele denne tiden.
Men hvem vet? Kanskje sliter hun med eksperimentets virkelighet,
og sier hun nei, blir jeg såret.
Det vil gjøre vondt.
Nå gjelder det.
Nå er det for sent.
Jeg elsker deg med hele mitt hjerte.
Gud velsigne deg.
Jeg tror han bryr seg om henne,
så jeg håper hun føler det samme.
Det er det jeg håper.
Jeg legger alt Guds hender.
Alt skjer av en grunn.
-Vi rømmer. -Nei.
-Vi to. Kom igjen. -Nå er vi her.
Det går bra.
Ønsk brudgommen velkommen.
Kom igjen.
I dag feirer vi kjærligheten.
Reis dere for bruden.
Faen.
Hun er perfekt. Hun er vakker.
Men når jeg ser på Jess, ser jeg ikke det ytre.
Jeg ser hjertet, jeg ser sjelen, jeg ser alt.
Hun skal bli kona mi.
-Vi skulle ikke gjøre det ennå. -Unnskyld.
Vi er samlet for å feire
noe veldig spesielt,
foreningen av to liv i den hellige ektestanden,
også kalt ekteskapet.
Jessica og Mark,
i dette eksperimentet valgte dere å forlove dere,
og tilbringe livet sammen uten å ha sett hverandre.
Kjærligheten vokste,
ikke grunnet utseendet deres,
men grunnet det dere så på innsiden.
Jessica,
du skal vite at samme hva
opp- og nedturene og det bra og det dårlige er,
så har jeg elsket deg fra du sa hei,
og det er jo helt sprøtt.
Jeg gikk inn og visst at du var annerledes.
Mye har skjedd.
Jeg elsker det.
Mark, Marky Mark.
Takk for at du tok meg med hit.
Du har vært en klippe fra dag én.
Ikke bare fordi du føltes som hjemme, men du åpner meg for nye opplevelser,
snakker om ting jeg aldri hadde åpnet meg om,
og du presset meg.
Du gjorde meg bedre.
Takk for at du er så åpen, så konsekvent,
og alltid min største fan.
Jessica,
Mari.
Dere må forplikte dere til å være mann og kone,
eller forlate hverandre.
Dere må avgjøre om kjærlighet gjør blind.
Mark Anthony Cuevas, tar du Jessica Nicole Batten
som din kone,
for å leve sammen i ekteskapet?
Vil du elske henne,
trøste henne
hedre og holde av henne, i gode og onde dager,
så lenge dere lever?
Ja.
Jessica Nicole Batten, tar du Mark Anthony Cuevas
som din ektemann,
for å leve sammen i ekteskapet?
Vil du elske ham,
trøste ham og holde av ham, i gode og onde dager,
så lenge dere lever?
Jeg elsker deg.
Jeg kan ikke det.
Jeg er så stolt av at vi
kom oss gjennom opp- og nedturene,
men jeg tror ingen av oss er klare for dette.
Du skal vite at jeg elsker deg,
veldig høyt, og jeg har alltid vært
ærlig, fordi jeg respekterer deg.
Du har alltid en spesiell plass i hjertet mitt.
-Så flaut for henne. -Ikke sant?
Faen.
Jeg vil at du skal ha det bra.
Hør her.
Jeg... Det ordner seg.
-Det er alt jeg vil. -Det ordner seg.
Jeg er ikke...
Samme hva som skjer, så ordner det seg.
Jeg har vært sterk gjennom alt dette, og det skal jeg fortsette med.
-Det er alt jeg vil. -Det går bra.
Jeg vil bare vite at det går bra.
Det går bra, mamma.
Du vet...
...jeg er her for deg.
-Ja. -Dag og natt,
og vi kan snakke og gråte sammen,
for som mora di...
...føler jeg...
...hjertet mitt...
...du vet...
Skatten min.
Å si nei til noen ved alteret er
ikke noe man vil gjøre,
men jeg går ikke herfra med reservasjoner
med en giftering på.
Det skjer ikke. Jeg har sett det før. Foreldrene mine er skilt,
og jeg er for realistisk til å ta en så stor sjanse.
Jeg gjør det ikke.
Jeg skal si unnskyld til de det gjelder,
men ikke til meg selv,
for jeg er ikke lei for det.
Det ordner seg.
BRYLLUPSDAGEN
Herregud. Så fint det er.
-Jeg heter Lauren. -Hei, Lauren. Nat.
-Er dere glamteamet? -Ja!
Greit. Fiks meg, ok?
Det er utrolig at jeg faktisk er...
...her, på bryllupsdagen min.
Kjolen.
Det er utrolig.
Det er rart å tenke på at for noen måneder siden var jeg singel, levde livet,
og reisen førte meg hit.
Herregud.
Cameron.
Før var jeg ikke lykkelig.
Jeg tror det skyldes at du ikke var her.
Dette føles helt nytt for meg,
for jeg har aldri hatt en mann
som er så villig
til å vise at han elsker meg.
Jeg trodde ikke dagen ville komme.
Da dette startet trodde jeg ikke
at jeg ville treffe noen, og i hvert fall ikke gifte meg.
-Hvordan går det? -Bra, kompis.
-Fint å se deg. -Takk for at du kom.
Dette er en av de største dagene i livet mitt,
og avgjørelsen om å gifte meg eller ikke,
den vil endre hele planen
for livet til både meg og Lauren.
Mamma!
-Hei, skatt! -Hei, mamma!
-Hvordan går det? -Bra.
Er det ikke supert?
-Jo. -Jeg kjenner Lauren,
og hun pleier å prøve ut ting for å se hvordan det går,
men jeg kan ikke si at jeg er helt sikker,
fordi jeg har bare sett dem sammen i et par timer,
og dette er et eksperiment, så...
Vi får se hvordan det går.
Hvordan har du det?
Nervøs. Jeg vet ikke.
Jeg trodde ikke denne dagen ville komme så raskt.
Jeg føler så mye forskjellig.
Jeg er glad, jeg er spent.
Det er fortsatt en del av meg som er vettskremt.
Selv en liten del av meg som fortsatt er usikker.
Jaså?
Lauren. Ikke gråt.
En annen mann har aldri fått meg til å føle noe sånt.
Kontakten vi har fått er så dyp,
men jeg er fortsatt usikker.
Jeg tror ikke jeg bestemmer meg
før jeg faktisk sier ordene.
Samme hva avgjørelsen blir,
håper jeg det er riktig for meg
og Cameron.
Frem til i dag var jeg så rolig,
og nå begynner jeg å bli nervøs.
Hvorfor er du nervøs?
Jeg er nervøs fordi jeg vet ikke
om hun vil gifte seg.
Du vet at du er den første hvite jeg er sammen med.
Dette skal bli ditt hjem.
Vil du at jeg skal bo her med deg?
Ja.
Det vil jeg gjerne. Jeg elsker huset mitt.
Hva om jeg beholder det?
Vel...
Jeg vet ikke.
Jøss.
Invitasjonene bare...
...gjør alt så virkelig. Nå skjer det.
Det er mye press.
Vi skal gifte oss snart.
Jeg vet fortsatt ikke....
...hva du vil si.
Jeg vil ikke gi deg et endelig svar.
Jeg tror at hun er kar...
...men...
Jeg vet ikke sikkert.
-Hei. -Hei.
-Tiffany og Rachel! -Hei.
Brudepikene er her. Min gode venn Tiffany...
Se på jakken.
Og min kusine Rachel.
Jeg elsker at de kom for å støtte avgjørelsen,
samme hva den blir. Det betyr mye.
-Du er ferdig, mamma. -Ok.
Han likner James Bond.
Cameron Bond her.
Det er min måte...
-Jeg... -Hva?
Jeg er klar for en øl.
-Dette er sprøtt. -Jeg vet.
Vi levde livet i Paris.
Jeg vet.
Jeg kom hjem og giftet meg.
Akkurat.
Du bare: "Hei. Vi drar og spiser."
Hun sier:
"Jeg er forlovet og vil ha deg som brudepike."
-Alt dette mens hun spiste... Salat? -Brød.
-Hva søren? -Ja, en salat.
Dette er galskap.
Mamma. Se på deg!
-Er det mitt eller ditt bryllup? -Og hun trekker på skuldrene.
-Hei, alle sammen. -Hei, mamma.
Er du plassert i vinkjelleren?
-Så fin. -Ja.
-Hvordan har du det? -Bra. Og du?
Jeg vet ikke.
-Kan jeg si det? -Du si hva du vil.
Det er fint at jeg får møte mamma.
Dette er vanskeligst for henne,
for det føles som hun mister gutten sin.
Føles det greit?
Du er ikke bekymret?
Jeg bare håper at hun fortsatt vil.
Tror du ikke det?
Dette er en sprø situasjon,
så det er ikke så rart
om hun sier nei eller ikke.
-Jeg hadde ikke klandret henne. -Du ville blitt lei deg,
-tror jeg. -Ja, selvfølgelig.
Med Lauren
visste jeg med en gang at jeg ville gifte meg med henne,
så om hun sier nei,
vet jeg ikke hvor lang tid det tar før jeg blir ok.
Eller om jeg blir ok.
Jeg tar en stor sjanse.
Selv i de sikreste situasjoner er det likevel en sjanse å ta.
Hjelpe meg.
-Det er et stort steg. -Trodde du jeg ville gifte meg?
Nei.
-For meg er du fortsatt 12 år. -Ja.
Jeg vil at du skal være 12 igjen.
Jeg vil alltid være sønnen din.
-Vi elsker deg. -Jeg også.
Vi vil det beste for deg,
-og jeg vil ikke se deg såret. -Jeg vet det.
Hvordan føles det?
Det føles stramt.
-Stramt? -Men det er vel bra.
Herregud. Du er så vakker.
Takk. Ok, mamma.
-Kjolen passer perfekt. -Ja.
Nå skjer det.
Jeg har hatt på meg kjolen.
-Ingen vei tilbake. -Skjelver du i beina?
Hjertet slår kjempefort.
Tanken på...
...å være en gift kvinne om en times tid,
skremmer meg skikkelig.
Dette er en vakker deg,
og vi er velsignet,
og vi ber
at vårt liv, Lauren og Camerons liv,
vil forenes som ett.
Det er en forpliktelse for livet,
og det skal man ikke leke med.
Jeg tar det på alvor.
-Pappa! -Hei, skatt.
Hei, pappa.
Ikke gråt.
Du er vakker.
Du er vakker. Se på deg. Se på skatten min.
Jeg er så glad for at jeg kan være her.
-Du er så vakker. -Takk, pappa.
Hun er prinsessen min,
og når du opplever slike øyeblikk
når du tenker på at hun skal bli voksen,
gifte seg og ha en ektemann,
og dagen kommer når du skal følge henne til alters
og gi slipp på henne.
Jeg er litt nervøs, litt spent,
og litt... redd.
Jeg har elsket deg hele livet.
Fra jeg så deg da du ble født,
siden du kom inn i verden, har vi vært sånn.
Pappa har en viktig plass i livet mitt.
Han er så kjærlig,
så det er en lettelse
å ha pappa her som støtte.
-Unnskyld. -Det går bra.
-Jeg prøver virkelig. -Jeg vet det.
Du mister meg ikke.
Du er datteren min... Men du blir denne mannens kone.
Bare slipp meg inn når jeg banker på.
Jeg elsker deg.
-Jeg elsker deg også.
-Jeg elsker deg. -Jeg også.
Om få strakser
står jeg ved alteret, Lauren kommer mot meg,
og enten sier hun ja
og vi tilbringer livet sammen
som mann og kone, eller...
Kanskje hun sier nei, og det ville vært grusomt.
Jeg har angst.
Jeg skal ta mitt livs største avgjørelse.
Skal jeg gifte meg med mannen
jeg forelsket meg i for seks uker siden,
eller skal jeg vende ham ryggen og følge min komfort
og ting jeg kjenner?
Dette er øyeblikket alle jenter drømmer om.
Jeg står her i kjolen min,
klar til å gå til alters.
Dette er virkelig.
-Jeg er glad i deg. -Jeg også.
Han er heldig.
Reis dere
for vår vakre brud.
-Glad i deg. -Jeg også.
Hvem gir bort denne kvinnen?
Det gjør jeg.
Du er så vakker.
Takk.
Hver dag vi har tilbrakt sammen
har vært en velsignelse.
Det er så mye jeg elsker med deg.
Beklager gråtingen.
Det er greit. Jeg har grått i hele dag.
Jeg vil være bedre på grunn av deg,
og du har alt jeg ønsker meg i en partner.
Jeg føler meg heldig som har deg i livet mitt.
Så vakkert.
Cameron, jeg elsker at jeg kan være meg selv med deg.
På tross av mine feil, rariteter
og hvor ødelagt jeg var.
Jeg er takknemlig for tiden vår sammen og hvor fint vi har det.
Aldri har en mann elsket meg så rent
og uselvisk som du gjør.
Jeg er takknemlig for tingene
som har gjort meg ukomfortabel og tvunget meg til å vokse.
Fint.
Jeg er takknemlig for deg.
Min er kortere,
men jeg det, pokker. Unnskyld. Det var ikke meningen å banne.
Det var ikke meningen å banne, Jesus.
Ok.
Lauren og Cameron.
Dere skal bestemme dere om kjærlighet gjør blind.
Kjærligheten utviklet seg på en uvanlig måte,
basert på en intens, emosjonell kjemi.
Utseende, penger, alder og rase,
som kanskje er viktig for andre, var ingen faktor hos dere.
I dag
står dere sammen foran familie, venner
og allmektige Gud,
for å avgjøre om kjærlighet gjør blind,
og om dere skal leve livet sammen
som mann og kone,
eller gå fra hverandre.
Cameron Reid Hamilton...
...tar du Lauren Michelle Speed
som din kone,
for å leve sammen i ekteskapet?
Vil du elske henne,
trøste henne,
hedre og holde av henne så lenge dere lever.
Ja.
Min kjærlighet for deg er så sterk
at den er overveldende.
Med deg føler jeg meg takknemlig.
Lauren Michelle Speed, tar du Cameron Reid Hamilton
som din ektemann,
for å leve sammen i ekteskapet?
Vil du elske ham, trøste ham, hedre og holde av ham,
så lenge dere lever?
Ja.
Lauren og Cameron, i dag har dere bevist
at kjærlighet gjør bind.
Amen.
Nå kan dere kalle dere selv ektemann og kone.
Du kan kysse bruden din.
Vi er gift. Jippi.
-Vi greide det. -Ja.
Det er en glede å presentere for dere, for første gang som mann og kone,
Mr. og Mrs. Cameron og Lauren Hamilton.
Takk, mamma.
Jeg er glad i dere. Takk.
Vi greide det.
-Vi greide det. Vi er gift. -Gift.
-Det er uvirkelig. -Ja.
-Men det er virkelig. -Veldig.
Supervirkelig.
-Jeg elsker deg. -Jeg elsker deg sånn.
Jeg skal ta vare på deg.
Det vet jeg.
Vet du hva?
Jeg kunne ikke møtt en som Cameron på en annen måte.
Jeg har lett etter Cameron i 30 år!
Han lette etter meg også. Endelig fant vi hverandre.
Hei, alle sammen!
Du er så vakker.
Dette er ektemannen min.
Dette er min nydelige kone.
Fantastisk kvinne.
Hun har alt jeg har drømt om.
Hun er karismatisk, men jordnær.
Hun er selvsikker, men ydmyk.
Hun er smart.
Hun er snill.
Jeg er så glad for at vi møttes
på denne utradisjonelle måten.
Jeg forelsket meg i Lauren før jeg hadde sett henne.
Det er utrolig å kalle Lauren kona mi.
Heldigvis fikk jeg henne.
Jeg tror at kjærlighet gjør blind.
For seks uker siden var jeg håpefull.
Jeg var fordomsfri,
men jeg forventet ikke
at det ville gå så langt.
Jeg håpte og drømte om det,
men dette er større enn jeg kunne sett for meg.
Jeg er så takknemlig for alt.
Opplevelsen og eksperimentet har forandret livet mitt.
Jeg håpet på å finne en som elsket meg for den jeg er på innsiden.
Selv om vi ikke giftet oss,
tror jeg at kjærlighet gjør blind, for jeg fridde basert på det emosjonelle.
Hadde hun husket det, ville det gått bra.
I podene hadde jeg sånn fokus på følelser, at verden utenfor ikke fantes.
Jeg vokste. Jeg utfordret meg selv og gikk utenfor komfortsonen.
Kontakten jeg fikk var dypere enn jeg kunne sett for meg.
Jeg greide ikke å ta med meg den til det virkelige liv.
Kjærlighet gjør kanskje noen blind, men ikke meg. Det er en blanding av...
...kropp, sinn og sjel,
og dit kom jeg aldri.
Det er vanskelig.
Jeg tror sjelefrender kan komme og gå,
og at de ikke er der for alltid.
Du har lært av mennesker som rører sjelen på forskjellige måter,
men å ta den riktige avgjørelsen for deg selv,
er det riktige for alle.
Du synes synd på deg selv.
Men det er jeg som har kontroll.
Det er flere snille enn slemme.
Min dag kommer, og jeg vil møte den rette,
men det skjer ikke i dag.
Jeg forventet ikke å finne min sjelefrende i et mørkt rom.
Jeg angrer ikke.
Jeg sørger,
men av aske kommer...
...føniksen.
Jeg ville ikke bytte ett øyeblikks storhet
mot et liv med usikkerhet.
Jeg håpet på å finne det med G.
Det gjør vondt å avslutte dette...
...men jeg vil alltid elske deg, G.
Mr. og Mrs. Barnett!
Det var en lettelse
å se at han ventet på meg ved alteret.
Jeg slipper å tilbringe livet i fengsel.
Med tanke på...
...hvor jeg var i livet før eksperimentet startet,
ville jeg aldri ha gjettet
at jeg skulle ende opp i en brudekjole
med en ring på fingeren og nytt etternavn.
Jeg ville ikke trodd det.
-Var det riktig? -Her.
Jeg angrer ikke. Ikke i dag.
Vi får se hvordan det går. Jeg tuller bare.
For seks uker siden var jeg håpefull, men skeptisk,
og nå har jeg klokketro.
Jeg er mer enn lykkelig. Sånn er det.
Jeg er ikke singel lenger.
Det at jeg og Cameron fant hverandre
uten å ha sett hverandre,
det er som vi så hverandres sjel,
og det er det vakreste jeg har opplevd.
Tekst: Mari Hegstad Rowland