TIDIGARE
Damian Powers, vill du gifta dig med mig?
Ja, det vill jag.
-Vill du gifta dig med mig? -Ja, det vill jag.
Jag är förlovad. Med nån jag aldrig har träffat!
Du är vacker. Det vet jag, utan att ha träffat dig.
Wow!
Ja!
Hur är läget?
Jag har aldrig träffat nån som så tydligt visar att han älskar mig.
Tänk att få namnge en stjärna.
-Det vill jag göra. -Vi hittar en stjärna...
...och ger den ditt namn.
Mina herrar, här är kvinnorna ni inte friade till.
När du jämför Barnett och Mark,
vem attraheras du mest av?
Då säger jag Barnett.
Jag vill inte träffa din familj med en ring på mitt finger.
Jag gillar allt med dig. Allt.
EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
21 DAGAR TILL BRÖLLOPEN
AVSKEDSLUNCH
Så fint.
-Tjusigt. -Jättefint.
Vi sätter oss här.
Sådär, ja.
Hur känner ni nu när semestern är slut, och vi ska tillbaka till...
-...inflyttningsdagen? -Jag är så redo.
Det blir skönt.
Det här har varit fantastiskt, men att få uppleva verkligheten...
Att få se hur det blir...
Jag är kluven. Jag gillar bubblan, och att det bara är vi.
Men jag vill också få presentera honom...
-...för alla hemma nu. -Ja.
Jag tror att vissa par
befinner sig mer i sina hjärnor, än i sina hjärtan.
De vågar inte ta till sig vad de känner, och de är rädda.
Jag vet ärligt talat inte om alla kommer att...
...säga "ja" till varandra.
Men Barnett och jag kommer att göra det.
Wow. Nu fick jag världens déjà vu.
Så djupt.
Okej.
Herregud! Det här var menat! Jag har drömt om er allihop.
Det är konstigt så nära alla känns.
Det är galet.
Det är otroligt hur lugn Cameron är hela tiden.
Cameron säger alltid: "Det här är otroligt".
Det är bara sån jag är.
-Den här vinden är otrolig! -Ja.
Det här har vi väntat på.
Lugnet före stormen.
Vet ni vad?
Det blåser upp till storm.
Det blåser upp.
Välkomna. Godmorgon!
Hoppas att ni har haft det bra här.
Lauren och Cameron,
Gigi och Damian,
Kenny och Kelly,
Amber, Barnett,
Mark, Jessica...
I det blinda kärleksexperimentet
valde ni varandra.
Ni blev kära,
och förlovade er med en person som nu är er tillkommande,
utan att ni ens hade sett varandra.
Här fick ni chansen att fördjupa er känslomässiga närhet,
till en fysisk sådan.
Läget?
Vissa kom nog längre än andra där.
Jag nämner inga namn. Inga alls.
Vad pratar ni om?
Nu ska ni lämna paradiset, och påbörja era liv tillsammans.
Ni ska få flytta in i ett nytt hem.
Det är en helt neutral plats, där ni kan fördjupa relationen.
Det är viktigt att ni stöttar varandra när ni är hemma igen.
Ingen annan på jorden kan förstå vad ni tio upplever nu.
Ni får stöd av några som bor väldigt, väldigt nära.
-Grannarna... -Hur nära?
Hur nära då?
Vi har dejtat redan.
Det pratar vi inte om.
Alla par kommer att bo i samma byggnad.
Här har ni era nya grannar.
Hur tjocka är väggarna?
Herregud.
Bra eller dåligt, Lauren?
Det får vi se.
-Ett gäng galningar. -Eller hur!
I den fysiska världen kommer kärleken att sättas på prov.
Ni kommer verkligen att utmanas.
Hur ska ni leva för att få ihop era liv?
Vänner, familjer, karriärer och hem...
Ni ska få tillbaka era telefoner.
Ja!
Ni ska gifta er om bara tre veckor.
-Okej. -Ja!
I kapslarna lade ni en fantastisk grund för ett förhållande.
Om ni nu klarar utmaningarna,
lovar jag att ert äktenskap kommer att stå på en stadig grund.
En grund som ni har byggt upp,
och den kanske är stadigare än alla andra äktenskap.
Vi ger er en fantastisk chans för att lyckas i livet.
Kommer ni att låta andra människors åsikter,
attraktionen till andra,
och sociala medier, att sabotera bröllopet?
Olycka eller lycka?
Det ingår i experimentet.
Kommer ni att bedöma varandra efter utseende, ras,
ålder, familj, eller livssituation?
Kommer det att påverka nåt?
Eller är kärleken stark nog?
Är din insida bra nog?
Är du bra nog?
Sen står du framför familj och vänner för att göra ditt slutliga val.
Säger du "ja" till personen du valt osedd?
Eller kommer du att lämna din partner för alltid?
Är kärleken blind?
Det hoppas vi att ni kan bevisa.
Ha en bra hemresa, allihop. Lycka till med bröllopsplanerna.
-Vi ses igen hemma. -Ses snart.
-Ha det så fint. -Vi ses.
-Lycka till. Vi ses. -Hejdå.
-Skål! -Skål!
-Ja! -Skål!
Nej, men det har varit kul
att få umgås och lära känna dig,
och kramas...
Det kan vi ju fortsätta med, men...
Det är annorlunda utan andra distraktioner.
Sociala medier, och telefonen och så. Det är annorlunda.
I den verkliga världen kommer vi att distraheras.
En av de största utmaningarna är sociala medier.
Där finns bilder av tjejer, och killar.
Vi har ju pratat om det här, att du har full tillgång till...
...att se vem som textar, eller chattar med mig.
-Jag har ingenting att dölja. -Nej, just det.
Jag tror att jag glömde nåt där nere.
Det tror jag säkert att du gjorde.
Är jag nervös över verkligheten?
Inte nervös, men nyfiken.
Allt kommer att förändras. Men hur? Det får vi se.
Tror du att de blir arga om vi stannar kvar här istället?
Ja, det funkar nog inte.
Det är tråkigt att åka hem, men vi ser fram emot att starta vår liv ihop.
Då drar vi.
-Steg för steg. -Ja, dag för dag.
Nu kör vi.
-Vi kom just hem. -Ja.
Gissa vem som ska åka iväg?
Den här tjejen.
Ja, jag måste åka till San Diego två dagar.
Så jag kommer inte att träffa honom, efter det här.
Hejdå. Jag älskar dig.
Jag ringer dig sen.
Har du träffat mannen i dina drömmar?
-Ja. -Herregud!
Hej!
-Säg "hej"! -Hej, det här är Mark.
Hej, Mark.
Det var skönt att landa hemma, och komma tillbaka till verkligheten.
Jag fick tillbaka telefonen, och den första jag ringde var mamma.
Så lång tid har det aldrig gått utan att jag har pratat med henne.
Så det var en lättnad att berätta för henne
att jag kom hem med en fästman.
Hon sa att hon lagar italiensk mat...
-...och då var saken avgjord. -Underbart.
Det var det.
-Välkomna hem! -Tack, alla.
Är du redo?
-Ja, nu kör vi. -Nu kör vi.
Det är vår första natt tillsammans, i vårt nya hem.
-Det är fint. -Ja.
Jag älskar det!
Titta, här är sovrummet.
Snyggt. Fint.
Bröllopet är om tre veckor,
och innerst inne är jag helt jävla livrädd.
Dels tror jag att det blir stressigt att planera.
Och så är jag orolig över att bo med nån,
för jag har varit singel så länge.
Det låter hemskt, men det står jag för.
-Jag är hungrig. -Jag med.
Jag måste bara tänka hela tiden:
"Du älskar Cameron, och allt kommer att bli bra."
Men den närmsta tiden kommer nog att bli jäkligt stressig.
CAMERON VETENSKAPSMAN
Vad sa du?
Jag tuggade så högt, så att...
Att tugga högt finns med på min lista över irriterande saker.
Gör det?
Vad finns mer på listan?
Jag gillar ordning och reda.
Om man äter nåt, så diskar man efter sig.
Och nåt mer...
Snälla, fäll ned toalettringen efter dig.
För om jag ramlar i...
...så pratar jag inte mer med dig.
Jag älskar dig,
men använd inte min tandborste.
En del människor gör det. Gör du?
Jag har inget emot det, men okej.
Åh, herregud, älskling. Va?
-Stör du dig på det? -Om du tog min tandborste?
-Skämtar du? -Ja, jag menar...
Har du gjort det med nån?
Delat tandborste? Ja, det har jag.
Herregud.
Som gift kvinna är jag villig att dela
många saker med min man.
Vi kan dela mat, och säng.
Vi kan dela kudde.
Men fasen heller, vi delar inte tandborste, Cameron.
Det är äckligt!
Det är äckligt.
Äckligt! Nej.
Jag kan bara inte göra det.
Jag fattar inte att han sa det.
Otroligt. Inte en chans. Aldrig.
Jag älskar dig.
Men inte så mycket. Nej, jag skämtar bara.
-Oj, då. -Det var ett skämt!
Vad irriterar du dig på?
Att inte få ta din tandborste.
Herregud.
-Fläskkött... -När mamma får veta att vi...
...är förlovade, blir hon helt galen.
-Blir hon? -Ja.
Allt kommer att bli superintensivt, för bröllopet är om tre veckor.
-Jisses. -Tre veckor.
-Är du...
Är du rädd än?
-Inte än, men det kommer. -Så...
Om du flyr ska du veta att jag la en sändare i din ring.
-Jag skojar, nästan. -Nu blir jag nervös.
Jag är så hungrig.
-Ser du fram emot att berätta? -Ja.
Det gör inte jag.
-Varför? -De kommer att tycka att jag är galen.
Mamma blir glad om hon tror att jag lugnar mig.
Då tror hon fel. Du är lika knäpp som jag.
Det är nog svårt för nån som inte har provat på det här,
att förstå att det här är på riktigt.
Känslorna är verkligen äkta.
Om man inte har upplevt det, går det inte att förstå.
Du gör mig fullkomlig.
-Jag brukar inte packa upp för en dag. -Idag gör du det.
Du är organiserat stökig. Nu ska du bli organiserad, utan stök.
Jag har så mycket saker.
Ja, och det här är inte allt.
Att flytta ihop med Damian kommer att bli ett äventyr.
Vi ska vara här för alltid. Jag tog med en del onödigt.
Men jag vill vara förberedd. Jag klär mig efter humör.
-Så därför behöver du olika outfits? -Ja!
Herregud, Giannina.
Sådär. Det tog inte så lång tid.
Då har vi tre väskor kvar.
Hej! Läget?
-Hej, sötnos! -Hej!
Det känns lite konstigt att vara här i lägenheten utan Kelly.
Hann du...i tid?
Ja, konferensen ska just börja, och...
Så bra att vi hann prata. Och så får jag se dig igen!
Ja, för sjutton.
Jag är ensam för första gången på fem dagar.
Det känns konstigt. Jag saknar Kelly.
Att ha henne bredvid mig hela tiden var väldigt skönt.
Det blir nog svårt för henne att somna
i San Diego, på den här jobbresan.
Okej, sötnos, jag släpper iväg dig, så ska jag fortsätta äta middag.
-Okej. -Okej.
-Jag älskar dig. -Och jag älskar dig.
-Skål. -Skål.
-För ett nytt hem. -Ja.
Vi är tillbaka i Atlanta, och jag ser fram emot att bo med nån.
Han är här när jag kommer hem, och vi kan skratta ihop.
Som ni ser har vi väldigt kul ihop.
Och det har jag saknat under lång tid.
Jag hoppas att det gör att jag känner lust igen,
så att vi kan gå vidare med den fysiska delen av förhållandet,
för det har jag försökt att...få till.
Vi har en väldigt liten säng.
Mindre än vad jag är van vid,
men det känns lugnt att sova här med honom,
och det måste vara ett steg i rätt riktning.
-Har du tagit på dig ringen igen? -Ja.
Jag vill delta i experimentet fullt ut.
Så jag tog på mig ringen igen. Jag är här, och jag är öppen.
Jag öppnar mitt hjärta för experimentet, så...
Det är jätteskönt att se förändringen.
Det är som om nån tänt ljuset i ett rum.
Det ska bli spännande att se var vi hamnar.
Vi borde tänka på vad som fick oss att hamna här från början.
Det var att vi kunde kommunicera.
Och alla viktiga frågor...
Som när jag går på toa, och spolar två gånger?
Nej, gör du det?
Vad?
Seriöst. Det tar jättelång tid.
Ja, vet du vad. Det är helt rätt.
Jag friade utan att ha sett dig. Det är rätt nivå.
-Vi pratade aldrig om bajs. -Nej, aldrig.
-Det hade avgjort allt. -Hade det?
Vi borde ha börjat där.
Vill du ha nån förstoppad?
Nej, jag menar att om du hade sagt...
-De är arga. -...att du är en dubbelspolare...
...då hade jag förstått vem du var.
Mark, alla bajsar.
Okej. Men jag har en seriös fråga.
-Vill du komma mig riktigt nära? -Ja?
Klarar du att vara där inne när Mount Vesuvius får ett utbrott?
Jag håller andan. Jag borstar tänderna...
-Det är kärlek! -Jag bara...
-...och så borstar jag. -Ja! Kärlek!
Då har vi flyttat in på riktigt, älskling.
-Jag vet. -Det är som om...
...smekmånaden är över. Men vi är fortfarande i smekmånadsfasen.
-Det känns fortfarande rätt bra. -Ja, jag svävar.
Vi är tillbaka i verkligheten,,
så självklart kommer vi att uppleva svårigheter.
Föräldrar och vänner har sina åsikter. Och han är vit, och jag är svart.
Men jag älskar Cameron för den han är.
Jag blev kär i hans insida.
Om vi gifter oss tror jag att vi kommer att få ett underbart liv.
Du är så romantisk. Det älskar jag.
20 DAGAR KVAR TILL BRÖLLOPEN
Jag är så nervös för att visa dig mitt hem.
Jag är den jag är.
Idag åker vi till våra respektive hem.
-Här är mitt kvarter. -Okej.
Här är det! Mitt hem.
Vi ska hämta allt vi behöver för att flytta ihop innan bröllopet.
Nu, så.
Här är dockhuset.
-Så fint! -Det är litet, men...
-Det är fint. -Tycker du?
Litet, men naggande gott...
Ja, eller hur? Det här är mi casa.
-Låt mig guida dig runt. -Gärna.
Det här är min studio.
Mitt hem är verkligen min fristad.
Det är litet, men det betyder mycket för mig.
Jag är lite av en ensamvarg, och jag älskar mitt hem.
Jag hoppas bara att jag inte har nåt pinsamt framme.
Jag gillar vision boards.
-Det här är som i Mexico. -Just det.
-Wow. -Det är galet, så likt det är.
-Så coolt. -Vi hade rosenblad i poolen.
Ja, det hade vi.
Här med!
-Stranden, och kajaken. -Ja, i Mexico.
Var? Ja!
Jag var lite nervös över att visa Cameron
min superstökiga garderob.
Här får du.
Men han dömde mig inte.
Och så allt till kameran...
Ska det här med?
-Nej, det behövs inte. -Okej. Tack, ändå.
Mark älskar mig villkorslöst.
Men jag vill inte vara naiv.
En del kommer inte att vilja se oss gifta.
Vi får inte bli jättebesvikna när vi får en smäll av verkligheten,
och inte blir accepterade.
Herregud! Brunt på brunt, och brunt!
Jag har aldrig sett så många bruna nyanser!
Jag vet inte varför, faktiskt.
Hej, hej, brun ko.
Herregud!
Har du en beanbag? En sån har jag inte haft på länge.
Sätt dig inte.
Varför?
Den är mysig.
Och alla gaming-prylar! Det skulle min lillebror gilla.
-Behöver du historieboken? -Det är en träningsdagbok.
Okej.
Förlåt.
Vi sätter oss en stund, så kan ni berätta.
Han bor med sin bästa vän, och vännens flickvän.
Herregud. Jag skulle aldrig orka det igen.
Jag har tänkt mycket på vad folk kommer att säga om åldersskillnaden.
Jag påminner honom ofta om att det påverkar relationen.
Han känner väldigt starkt att vi kan klara allt,
och jag vill tro det, men jag är också realistisk.
Hur går det utan mig?
Jo, vi har mat i skafferi och kyl.
-Det är bra. -Vi handlar mycket mindre.
-Ja... -Okej...
Jag har förvarnat om att vi alltid är sarkastiska.
Om nån gör bort sig minsta lilla...
-En felsägning... -Då...
-...är det kört. -Här kan man aldrig slappna av.
Man får inte slappa till.
Okej. Kul. Det gillar jag.
Nåt jag beundrar med Mark, är att han alltid ger 110 %,
om det är nåt han vill ha, eller göra.
Allt han gör, gör han väldigt bra.
Men om det är nåt han inte vill göra, kan inte ens Jesus övertala honom.
Då vägrar han bara.
-Som vad? -Disken.
-Han gillar inte att diska. -Va?
-Det är inte sant! -Inte?
Det är inte sant.
Jag diskade åt dig i morse.
-Första natten i lägenheten. -Va?
Om det får plats i diskmaskinen, så sätter han in det där.
Men han diskar inte för hand.
-Okej, det ska jag notera. -Ja.
Då dricker jag.
Mamma har vikt din tvätt. Den ligger i ditt rum.
Hon har tvättat åt dig.
-Wow! -Mitt hjärta.
Så nu vet du att han inte tvättar.
Jag jobbar 70 timmar i veckan, så nej.
Mark, det blir ditt jobb.
Jag tvättar inte åt honom.
Jag tvättar inte ens min egen tvätt.
Men jag kan ta hans till kemtvätten.
Det var hans smutsiga byk. Vad gör du?
Jag jobbar för ett it-företag och reser mycket,
så det har vi pratat om.
Vi har väldigt olika jobb, och liv.
Jag har en golden retriever, och bor i Peachtree Hills, så...
Coolt.
Jag är så nyfiken.
Vad sa Mark för att du skulle välja honom?
Jag har alltid varit lite rädd för att binda mig.
Det har aldrig känts helt rätt.
Men med honom var det nåt som klickade,
för vi skapade ett känslomässigt band.
Vi ska gifta oss om tre veckor.
Det är snabbt.
-Ja! -Ja.
Så nu tror jag...
De var inte alls dömande. De sa ingenting om åldersskillnaden.
Det gillade jag.
Mark har hela tiden sagt att den inte är ett problem,
och jag känner mig mycket lugnare nu.
Men jag...
-Nu blir det jobbigt. -Ja, du får tänka stort.
-Wow! -Ja, den är fin.
-Ja, jag valde en fin. -Snyggt.
Jag valde en fin.
Så det... Det känns spännande.
Ja, superkul!
Jag har på mig ringen igen, för jag vill satsa helhjärtat.
Kul att träffa dig, Jessica.
Lycka till nu.
Det känns bra att ha den på, för att se om det fungerar.
Det här var en viktig dag.
-Älskar er! -Hejdå.
-Hejdå! -Då så.
Så stort det är, sir!
Det är jättefint. Väldigt mycket "södern".
Jag köpte ett hus med tre sovrum,
för att jag hoppades att jag en dag skulle ha en fru,
som jag kunde bilda familj med.
Så...
Nu när Lauren finns i mitt liv...
Jag kanske säger nåt om det nu när hon är här.
Åh, wow!
-Så fint, Cameron. -Ja.
Så fina trägolv. Och eldstaden.
Ja, eller hur?
-Wow. Och allt är helt nytt. -Ja.
Jag vill inte bara gå omkring.
-Du får visa. -Nej, kom igen...
-Det är ditt hem. -Snart kan det vara vårt.
-Kanske det, kanske... -Ja.
-Så fint! Jag vill se mer! -Okej.
-Det stora sovrummet. -Ja.
Det är jäkligt stort, bara för dig.
-Inte länge till, hoppas jag. -Du såg nog framför dig...
...att nån annan snart skulle bo här med dig.
-Det tog ett tag. -Ja.
Åh!
Wow.
Det är som ett klubbhus på college.
-Tycker du? -Ja.
Många hade en sån här balkong.
Just det.
Det är ett fantastiskt fint hus. Här finns plats för mig också.
Det är helt galet, hur...
Att komma hit, och tänka på framtiden och bara:
"Åh! Det här kan bli barnrum."
Jag blev så glad när Lauren sa
att hon tänkte att det tomma rummet i huset
kunde bli barnrum.
Jag tänkte först att det kunde bli hennes kontor,
och så kan det bli, men...
Det låter kanske knäppt, men jag...
Jag är redo att skaffa barn med henne ganska snart.
Vi vill njuta av tiden då det bara är vi,
men jag vill att hon ska föda mina barn.
Våra barn.
Ja.
Det här ska bli ditt hem.
Vill du att jag ska bo här med dig?
Ja.
Nu har jag hittat rätt.
Jag har varit kär en gång förut.
Jag älskade den personen väldigt mycket, men...
Det var alltid problem i det förhållandet.
Sånt jag hade svårt att acceptera.
Men med Lauren...
...är jag inte orolig alls.
Det vill jag. Men jag gillar mitt hem.
Mitt ställe har ett så bra läge.
Ja.
-Tänk om jag skulle behålla det? -Alltså...
Jag vet inte.
-Okej. -Nej.
Skulle du ha svårt att acceptera det?
Varför skrattar du?
-Nej, men du verkar nervös. -Jaså?
Jag vill inte pressa dig. Men, du vet...
Okej.
Just nu känner jag många olika känslor.
Jag tänker på att...
Om jag lämnar min lägenhet nu, bor jag kanske aldrig själv mer.
Och jag älskar att bo själv.
Men att gifta sig förändrar allt.
Jag försöker lyssna till mig själv, och till mitt hjärta,
och min hjärna, samtidigt.
Det känns på riktigt nu.
-Nu är det på riktigt. -Ja, det är det.
-Vi är inte i kapslarna längre. -Nej.
Det är på riktigt.
Ja, jag blir överväldigad.
Här bor jag.
Så litet det är, älskling.
-Nej! -Jag skojar bara.
-Jag vill ha... -Det är gulligt!
Det är jättestort!
Det finns bara ett sovrum i huset.
Om jag skulle få barn blir det väldigt trångt.
-Jag gillar det. Vad? -Det är okej.
-Vad menar du? -Det duger.
Huset är så stökigt. Jag har hund, så mattorna är smutsiga,
för hon kissar inne ibland.
Huset påverkar kanske henne negativt. Hur det ser ut, och hur litet det är...
Hej!
Hej, fina flickan!
Hej, sötnos.
Så stor hon är. Hej, Coda!
-Har du saknat mig? -Kom!
Wow. Du har ju möbler!
Ja, jag har möbler.
Du...
Det är inte så hemskt som jag befarade.
-Det är fint, sötnos. -Det ligger papper överallt.
Här är trappan. Hålet i väggen gjorde Coda.
-Oj! -Jag har inte lagat det.
Hur lyckades hon med det?
Hon är klumpig. Det är alla tjejer i mitt liv.
-Åh, tack för det. -Hon sprang för snabbt.
Här är sängen. Och sovrummet.
Kunde du inte ha bäddat?
Kom igen.
Här bor jag och Coda. Jag skulle vara borta länge.
-Wow! -Wow.
-Jag får plats. -Det är ett stort badkar.
Det passar mig perfekt. Så bra.
-Jag hade inte satt mig där. -Vad har du gjort här?
-Ingenting. -Herregud! Vad?
Okej, här var garderoben.
-Garderoben? -Kan du...
Okej, då så.
Du har ju plats! Varför hänger du inte upp nåt?
Coda, vad har du gjort? Är han inte färdigtränad än?
Ursäkta. Okej?
Jag är mer oansvarig än Barnett
när det gäller pengar.
Jag har aldrig tänkt på framtiden.
Jag har aldrig tänkt på att köpa hus.
Jag har jobbat, och sen har jag spenderat pengarna.
Nu får du hundhår i röven.
Jag bor på ett ställe som inte ens är mitt,
och jag hade ändå inte bott kvar där så länge,
så jag ser fram emot att flytta ihop med B,
och skapa ett hem tillsammans.
Jag skulle gärna bli hemmafru, och jag tänker...
Jag ser det som vårt hem, där vi kanske bildar familj tillsammans.
Vår relation kommer att utvecklas i det huset.
Det känns bra.
Huset är väldigt litet.
Om vi skulle köpa större hus måste vi ta banklån.
Jag har rätt normal kreditvärdighet.
Jag har bara ett kreditkort.
Det är ett kreditkort för smink, med en gräns på $700.
Det verkar mycket för smink.
Det räcker knappt. Det är så dyrt med smink!
Har du skulder för att du har köpt smink?
Ja, det har jag.
Det är så lätt att hamna där. Okej?
När jag använde det sist
spenderade jag nog $200 på en gång.
-På smink? -Det är dyrt!
Så, du vet...
Och sen har jag studielån,
från tiden då jag inte tog collegeexamen.
Hur mycket då?
Ungefär $20 000...
...som jag inte har betalat av på.
-Har du inte gjort det? -Nej.
-Oj, då.
-Jag har skjutit på det hela tiden. -Så att det blir värre hela tiden.
-Har du betalat det minsta beloppet? -Nej.
Jag har varit arbetslös,
och jag var hemlös ett tag,
och jag bodde på soffan hos kompisar.
-Hur mycket jobbar du nu? -Så mycket jag känner för.
Jag jobbar för att leva, och inte tvärtom.
Hon känner att du är stressad. Vill du inte gifta dig nu?
Wow.
Okej.
-Vilken skön stil. -Tack.
Vem är det? Hej!
Hej, hjärtat!
-Wow. -Här bor jag.
Det här är precis som jag tänkte mig.
Här är sovrummet.
-Wow. -Ta det lugnt.
Du jobbar bättre med färgerna än vad jag gör.
Jag har kommit långt i min karriär
och jag har ett gott självförtroende.
Men att resa mycket kan vara ensamt,
och det värsta kan ofta vara att komma hem igen.
Det finns ju ingen som väntar på mig.
Så det känns fantastiskt att ha honom där, och visa honom runt.
Jag vill ha barn, och jag tar gärna vetenskapen till hjälp.
Så om jag vill ha tre barn måste jag börja snart.
-Ja. -Så småningom.
Men om jag vore 24 år, skulle jag vilja vänta.
Eller hur? Det är för ungt.
-Då skulle jag... -Mina föräldrar var 20...
Min pappa var i din ålder.
Mamma var ungefär 19 år.
Lyssna, så här känner jag. Jag är inte nån vanlig 24-åring, som...
Jag har gjort det jag vill göra.
Jag har festat och haft kul, och jag har haft förhållanden.
-Ja. -Det var kul.
Jag är redo för nästa fas i livet.
Tanken på att få barn skrämmer inte mig.
Killar i min ålder är inte redo.
Att prata om barn kan få 35-åringar att fly fältet.
Och det är en av mina största...
...farhågor med Mark, som säger: "Ja, jag är redo för barn! Självklart!"
Och jag bara känner: "Är du?"
Han får inte välja mig, och sen ångra det.
Okej, då säger vi så här.
-Vi kanske får barn när jag är 36 år. -Du är snygg.
Du är 26 år.
Det är lugnt.
-Barnet fyller 14 år. -Okej.
-Då är jag 50 år. -Okej.
-Du är 40 år. -Okej.
Hur känns det?
-Det spelar ingen roll. -Inte?
Nej.
-Inte alls. Det låter... -Okej, då går vi vidare.
-Okej. -Barnet fyller 24, och då är jag 60.
Ja.
-Han är 24, och jag är 60. -Och jag 50.
Vid det laget är vi båda...
-Ja. -Vi är 50 och 60 år.
Det skrämmer inte mig.
Titta mig i ögonen. Jag lovar dig, det skrämmer inte mig.
Jag förstår att man, biologiskt,
som kvinna, inte har all tid i världen.
Hon beskriver olika scenarier,
när vi är 50 och 60, och jag bara: "Och?"
Ålder spelar ingen roll.
Vi fixar det.
Okej, men om vi säger om 10 år...
...och barnet är 8 år, ungefär...
Ja.
...och jag vill flytta till Kalifornien, eller tillbaka till Chicago.
Då är dina föräldrar 75 år, och du sa att du vill ta hand om dem.
Ja.
-Vad gör vi då? -Det bästa är...
...att jag inte axlar hela ansvaret, min syster finns också här.
Och mina föräldrar är inte såna som skulle bli en börda för nån.
Förstår du vad jag menar? Jag kan...
Det kan man aldrig veta.
-Jag är väldigt försiktig nu... -Jag vill inte säga att...
Allt jag kan säga är vad jag känner här och nu.
Om jag skulle behöva fatta ett beslut
om att flytta till Kalifornien med barnen,
så fattar jag det beslutet med dig.
Det kommer inte min mamma att påverka.
Hon stöttar mig alltid.
Mark är väldigt känslosam.
Det är en varningsflagga för mig,
för inga killar är det på riktigt.
Det har jag aldrig hört talas om. Eller upplevt.
Det är som ett experiment på Discovery Channel.
Han är med på allt, precis allt, jag säger.
Om vi skulle ta nästa steg om tre veckor,
och leker med den tanken, så måste vi prata om att den främsta...
...orsaken till skilsmässa är pengar.
Jag har aldrig behövt tänka på nån annan,
för jag har aldrig varit gift eller haft barn,
men nu går allt fort,
och jag vill vara säker på att vi skulle få en trygg ekonomi.
Det tog lång tid innan jag tjänade över $100 000 om året.
Men när det väl hände,
fortsatte det bara på det sättet.
Just nu kan jag inte försörja dig. Det vet jag.
Jag ska vara ärlig, och inte ljuga.
-Det gör inget. -Så är det bara.
Jag tjänar inte $100 000, och det vet du.
Men jag vill jobba med fitness, och utveckla det,
och även om jag inte nått dit än, så...
Jag är...
Jag hoppas att du ser vart jag vill.
Livet är inte alltid en dans på rosor, och därför är jag sån här nu.
Jag utmanar honom hela tiden.
Jag vill att vi ska lyckas, om vi gör det här.
Jag vill inte att vi ska gifta oss, och sen upptäcka att det inte går.
Okej...
Men hur ser du på könsroller,
och hur de påverkar hur man sköter ekonomin?
Då måste jag återigen prata om mamma, och hur hon är.
Jag tycker att ni är lika.
Hon har alltid varit den där klippan för mig.
Hon är en klippa, och min kvinna. Och därför attraheras jag av dig.
Du är underbar. Inte bara ditt utseende, utan din personlighet.
Men jag vill vara mig själv. Inte din mamma.
Jag fattar att du vill kanalisera dina föräldrar,
men du måste faktiskt vara dig själv.
Du är för fan en vuxen man!
Tro inte att du behöver... Det vet jag.
Jag är inte knäpp. Det fattar jag.
Jag säger inte att du ska vara en förälder. Okej?
-Jag... -Jag är inte din förälder.
Du är inte min mamma.
Det vet jag. Och jag är tydlig nu.
Du jämför alltid med din mamma, och det får du tänka på.
Absolut!
Vi återskapar inte deras äktenskap...
-...på nåt vis. -Nej, det vet jag.
Och jag är inte som din mamma. Jag blir aldrig din mamma.
Du har beskrivit henne en miljon gånger.
-Jag blir aldrig din mamma. -Jag är stolt över henne.
-Så fint. -Jag säger inte...
Jag vill bara säga det, tydligt.
-Jag... -Tjejer blir skrämda av det.
Ingen är lika bra som mamma. Nånsin.
Och det vill jag inte.
Inte jag heller. Det är ingen tävling.
Det är ingen tävling. Mitt hjärta tillhör dig.
Du behöver inte jämföra dig med min mamma.
Han slutar aldrig tjata om sin mamma. Jag bara... Kom igen, mannen.
Det går inte att jämföra dig och mamma. Hon är där borta...
Mamma älskar den som älskar mig, och jag älskar den jag älskar.
Hon behöver inte godkänna nåt.
Jag fattar. Din mamma är fantastisk.
Det kan jag tänka mig.
Men allt vi pratar om, handlar till sist om hans mamma.
Om jag ska vara realistisk när jag gifter mig,
så skulle jag vilja ha ett äktenskapsförord.
Det är en självklarhet.
Jag älskar henne verkligen.
Så det är förvirrande.
Vi pratade om sånt i kapslarna.
Du visste hur gammal jag var!
Du sa att det inte spelade nån roll, och att du ville ha mig.
Du visste vad jag jobbade med.
Du sa: "Okej."
Du fick veta allt om mig, i kapslarna.
Du sa "ja" till mig två gånger.
En gång bakom väggen. En gång på utsidan.
Och andra gången kunde du lätt ha sagt: "Vet du vad? Nej, tack."
Men du sa "ja".
Så...
19 DAGAR TILL BRÖLLOPEN
Vi har varit rätt isolerade i det här experimentet.
Hans familj vet ingenting än.
Ingen av hans vänner vet nåt.
Så eftersom det är Barnetts födelsedag
har jag bjudit in
alla de andra paren i experimentet,
för ett litet födelsedagsfirande.
-Hej! Läget? -Läget!
-Grattis på födelsedagen! -Grattis!
-Blås, älskling. -Blås ut dem!
Det var inga fejkljus!
Jag förväntade mig fejkljus.
-Grattis! -Grattis.
Tack.
-Hur är läget, mannen? -Det är helt okej.
Blev du överraskad?
-Lite. -Lite? Bara lite?
Bli inte för glad. Nu blir det inte roligare.
-Okej. -Födelsedagsshots!
Ska vi dricka shots?
-Skål, Barnett! -Skål, Barnett.
-Barnett! -Skål!
-Grattis, Barnett. -Grattis!
-Skål! -Tack, älskling!
Ja!
Jag tänkte att det här skulle bli lätt och roligt.
Som om hon var min kruka med guld.
Nej, alltså, först tänkte jag så.
I början kändes det så.
Jag hittade regnbågen. Nu vill jag se vad som finns i slutet.
Det suger att han är en sån mjuk kille.
-Vem? Cameron? -Mark.
Jaså, Mark.
-Det är skrämmande att vara kär. -Ja.
Och ju mer kär jag blir i Barnett,
ju räddare är jag att nån...
...skruv ska kastas in i maskineriet...
...så att allt blir förstört. Och det...
-Så kan man inte tänka. -Jag vet.
Gör inte det.
Jag gör det inte hela tiden, för jag är så lycklig nu.
-Var det då. -Jag klarar inte att mista det här.
Då går jag nog under.
Det är lätt att säga, för så är det för mig med.
Jag vet bara att jag inte vill förlora den här kärleken.
Jag vaknar, ser på henne, och tänker: "Fan!
Vad har jag gjort för att förtjäna henne?"
Jag brukar gilla de anspråkslösa,
avslappnade killarna, som inte pratar om känslor.
Mark är...inte rädd för det.
Analysera inte för mycket, utan försök bara njuta av det.
Lev, och andas. Äntligen förtjänar du nåt.
Har du känslor för nån annan?
-Nej. -Inte?
Nej, nej.
Så det handlar inte om att du tänker på nån annan?
-Nej. -Okej.
Om du...
-Oj, då. -Oj!
Ursäkta mig.
När jag gifter mig vill jag vara säker på att det är med rätt person.
Jag läste faktiskt nåt jag skrev i min dagbok.
Jag gillade verkligen Barnett.
Jag kom honom väldigt nära,
och de känslorna var väldigt starka.
Jag tänkte: "Nu händer det."
-Grattis. -Tack.
Nu är jag lycklig.
-Det var det enda jag ville ha. -Vad är det, mannen?
IPA? Det är helt perfekt.
-Så bra. -Jag älskar "ippas".
Det är så gott.
-Vi bor granne med den. -Granne? Vilken lägenhet...
Tvärs över gatan.
-Var bor ni? -Va?
-Var bor ni? -Två våningar upp.
Så när du går ut på balkongen kan jag titta ut och spotta på dig.
Jag går ofta naken, innan jag kommer på att det är en lägenhet.
-Ja, det är jobbigt. -Det är...
Förlåt, allihop!
Ursäkta!
Alltid naken.
Så hur är det med...
Hur är läget?
Det är okej.
Jag är inte...
Jag känner det inte. Förstår du?
Mark och jag är så olika att...
-Är ni? -Det är...
Ja! Det är tio års åldersskillnad...
Olika årtionden.
Vi är olika på alla sätt som finns.
Och det gör att...
Varför sa du "ja" då?
Fan.
Jag var...deppig över det som hände mellan oss.
Det var mycket känslor.
Om vi hade 48 timmar där,
så tänkte jag på dig 46 timmar.
Det var helt galet.
Gjorde du?
Ja.
Jag var helt uppfylld av det, och sen blev det bara...
Sen sa du: "Nej, jag känner inte samma sak."
Då blev jag bara...
Det var jobbigt.
Jag tänkte: "Det här är vad jag drömt om, men det funkade inte."
Men så fanns det nån annan som gillade mig.
Och han gillade mig från första början.
Så då tänkte jag på framtiden,
och kände att jag skulle ta chansen, och...
Jag vet inte.
Så...
Det låter helrätt.
Nej, jag vet.
Herregud.
Den är där borta.
Jag kastade den lite närmare.
Hur känner du för Amber? Är hon allt du drömt om?
Hon är...
Ja, och mer därtill, så det är bra.
Hon får mig att prova nya saker.
Jag trodde aldrig att du skulle gilla Amber.
Det är så konstigt att se er ihop!
-Det är så sjukt. -Ja, du har sagt det.
-Vi har lärt känna... -Är ni känslomässigt nära?
Jag fattar att det fysiska fungerar, men...
Jag hoppas att du inte bara känner en sexuell attraktion.
Så att ni gifter er,
och känner efter två veckor: "Fan! Jag har inget gemensamt
med den här människan intellektuellt."
Jag vill bara veta att ni inte känner så.
Det kanske ser ut som om vi alltid är fysiska, men det är vi inte.
Det är inte klokt. Var är...
De är där borta.
Men jag skulle vilja att du tänkte på
hur förvirrad du var för två veckor sen.
Jag vill vara säker på...
...att du gör det som är rätt för dig själv. Är du med?
Jag har hittat nån som verkligen älskar mig 100%.
Ja, det tror jag också.
Du är hela hennes liv. Inget annat.
-Du är hela hennes liv. -Jag vet.
Det förtjänar du. Det gör du.
Men du, ingen kan ta ifrån oss det vi upplevde.
Jag vet.
-På riktigt. -Vi var vänner.
Ja, det var vi. Och ärligt talat, jag...
...vill att du ska vara lycklig. Är du inte det får du fan...
-...kontakta mig. -Ja.
Jessica hade nog lite för roligt.
Jag har aldrig varit orolig över att min fästman ska göra nåt.
Men om hon går över gränsen en gång till
slår jag ned henne.
Jag avgudar dig.
Gud välsigne henne.
-Jag älskar dig mest. -Och jag dig.
Hur är det?
Inget, sötnos.
-Okej. Jag har det bra. -Ta en drink.
Du, vet du...
-Vad hände? -Ingenting.
Åh!
Det var så gott.
Jag vet inte vad hon håller på med.
Allt är bra!
Hon är väldigt varm, och sen kall.
Man vet aldrig vad man får.
Så nära! Det var precis på kanten.
Det var så nära.
Sen kastar hon sig över mig och ska kramas och pussas.
Det är jävligt förvirrande.
Vad?
Känns det naturligt att bo ihop?
Börjar det kännas bekvämt?
Titta inte på mig! Säg du.
Ja, alltså... Vi har haft lite problem med att...
...vänja oss.
Det är mest jag, som är så van att vara ensam.
Det kan jag tänka mig.
-Lauren markerar när jag gör fel. -Dra åt helvete, Damien.
"Det kan jag tänka mig. Att du blir en gammal hagga."
Nej, jag menade...
Vad är det för fel på dig, Damian?
Jag gillar att skämta. Ibland när man säger nåt konstigt och överraskande...
-...lockar det fram det bästa hos folk. -Så är det.
Det skrämmer inte mig.
-Så bra. -Ja.
Är du sarkastisk nu?
Nej, jag menar det.
Sluta förhöra henne!
Ja, eller hur. Så obekvämt.
Konversationen kändes väldigt obekväm.
Damian påverkade mig också.
Jag vet inte...
Jag vet inte vad jag känner. Konversationen blev konstig.
Gigi och Damian är som "Da Vinci-koden".
Svår att lösa.
Jag försöker fortfarande att förstå mig på dig.
Problemet är att du överdriver.
Det vill jag inte göra. Men du ger mig inget val.
Jag tyckte att det blev stelt nu, och den känslan gillar jag inte.
Men säg det då! Gå inte bara iväg.
Giannina är mitt livs kärlek.
Jag är rädd att förlora det starka band vi har.
Att förlora henne.
Jag försöker inte skapa nåt drama nu.
Jag gick för att jag behövde tänka. Allt var väldigt konstigt.
Du påstår att jag var pinsam. Men alla undrar varför du gick!
Då ska jag förklara det.
Jag skiter i varför det blev stelt, och varför du inte fattar det.
Jag kände mig inte bekväm, och hon tyckte också att det var jobbigt.
Hur vet du det? Du är inte Lauren.
Lyssna på mig! Kan du sluta avbryta? Gode Gud!
Fokusera på dina egna känslor!
-Jag försöker! -Du pratar om andras känslor.
-Du lyssnar inte. -Du pratar om andra!
Du låter mig inte prata!
Du gör bort mig.
Du gör bort mig!
Du lyssnar inte. Jag får inte prata.
-Jag har lyssnat. -För fan!
Lyssna! I två sekunder.
Jag har lyssnat på dig sen första dagen i kapslarna.
-Inte öga mot öga. -Jo, det har jag.
Det här är vad som fattades. Sociala situationer.
Jag gillar inte när det blir stelt! Det har du inget emot.
Men G, när allt är bra mellan oss,
då måste du förstöra det.
Du saboterar. Du gör bort mig, och du bryr dig inte.
Om jag inte brydde mig hade jag sagt till dig inför alla.
-Det här har vi pratat om. -Det gjorde jag inte!
Lyssna, för helvete!
Det känns fan som om mitt hjärta krossas nu.
Kom här.
-Jag älskar dig. -Och jag dig.
Vad hände förut?
Jag var med Gigi och det var galet,
så jag var tvungen att prata med henne.
-Ja. -Hon är bäst.
Hon är näst bäst.
Jag menar att du är bäst.
Det var en komplimang.
Så säger man inte.
Nej, jag menade inte så.
Hon är som min lillasyster.
Älskling, älskling.
-Du är näst bäst. -Älskling...
-Vad sägs om det? -Älskling...
Älskling, älskling.
Lyssna då, jag menade inte så.
Sluta. Allvarligt talat.
Jag pratade bara om dig.
Förlåt, det var ett dåligt skämt.
Jag ber om ursäkt.
-Det var så lågt. -Okej.
Ärligt talat. Hon är äldre än dig,
och vacker och fantastisk.
Och det är du också.
Och så säger du: "Hon är näst bäst."
Dra åt helvete.
Det var inte så jag menade.
Barnett är så jävla sexig, och snygg och...
Vad fan säger du?
Du förolämpar mig. Gör inte det.
Vad fan, driver du med mig?
-Älskling! -Nej, tack.
Det är jävligt förvirrande.
Det är förvirrande. Jag vet inte vad hon vill.
Hon tar på och av ringen hela tiden.
Det är fram och tillbaka hela tiden.
Vad vill hon?
Om Jessica säger "nej", på bröllopsdagen...
Då är jag mer ensam än nånsin.
Det här anade jag aldrig.
Älskling.
Kom hit.
Undertexter: Emma Wingqvist Rödjer