EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Vänta, låt mig stänga dörren.
Det där var... galet.
Tänk att alla är här.
Mina tjejer och dina grabbar är här.
-Kul att se Kenny. -Det är galet.
Det var en konstig stund. En konstig stund.
Mitt intryck av Barnett
är att han har problem. Han är väldigt konfys,
han är förvirrad. Man ser det på honom.
För bara dagar sen pratade jag med honom om att bli hans fru.
Han sa saker till mig som ingen sagt till mig tidigare.
Jag bryr mig om honom, att säga annat vore en lögn.
Att se honom, höra hans röst,
det smärtade lite, jag ska inte ljuga.
Men det gjorde mig även glad åt de val
jag har gjort och det faktum att jag har nån som är så fantastisk.
Vad sägs om Amber och Barnett?
Amber och Barnett är intressanta för vi deltar
i detta för att finna en förbindelse med någons själ.
Jag tror de har ett band av andra skäl.
Amber var redo att berätta
att hon och Barnett har legat flera gånger.
För mig är det här större än så.
-Jag har... -Jag vill inte...
Att överlämna...
...hela sitt fysiska jag kan man göra med vem som helst.
Jag kan inte gå tillbaka till, låt mig ge dig min kropp
för vi delade något, vad det nu var
-Älskling... -och nu är allt annorlunda.
Barnett och jag är vänner,
Jag hyser inget agg p.g.a. hur situationen var...
...mellan Jessica och honom i början.
Det var det som i slutändan fick henne att komma till mig.
Det finns varken ilska eller harm,
för vi hamnade med dem som var ämnade för oss.
Jag vill att Barnett ska vara lycklig och önskar Amber allt gott.
Jag hoppas de är exalterade, lyckliga, jag hoppas de gör det de gör
-för att... -De gör allt, var så säker.
-Alla gör vi vår grej... -Det gör vi.
Det vi gjorde under experimentet kom ingen annan i närheten av.
Att bara träffas och hoppa i säng
skulle förstöra allt för mig nu. Jag kan bara inte.
Jag förstår,
det du säger om det fysiska.
Men jag är inget slumpartat ragg.
Jag är inte nån snubbe som dyker upp och sen lämnar dig.
Det fysiska är viktigt för mig.
Det som oroar mig är är att du är så barsk mot mig
när du förklarar hur du känner det
så att det nästan blir en order.
Som att det är så här det ska bli, punkt.
Låta som en order? Vad fan pratar du om?
Vad pratar du om? Min avsikt var inte att låta som ett as.
Vad?
Du missförstod. Det var inte så jag menade.
-Jo, det var så du menade. -Det var det inte alls.
Jag vill samma sak som du.
-Vi vill ha något speciellt, -Som jag...
-nåt att minnas, -Ja.
ett riktmärke vi kan se tillbaka på och säga
-att det här är en grund vi uppskattar. -Okej.
-Jag känner likadant. Bra. -Okej.
Du ser, vi är överens.
-Jag sa att vi är överens. -Visst.
Det känns som om allt
i det här scenariot är tvärtemot allt i den riktiga världen.
Världen är en plats där man med lätthet
kan svajpa höger på nån och ligga samma kväll.
Ligga med nån kan du göra i denna sekund. Punkt.
Så är det.
-Mitt ordval... -Alla kan hitta nån att ligga med.
Jag har redan sagt att vi är överens. Förlåt, det var ett dåligt ordval.
Jag menar bara att vi inte behöver älta det.
-Jag vet. -Det är allt jag vill säga.
Vi såg varandra för bara två dagar sen.
Hon vill se till att det är äkta,
vilket jag förstår. För mig är det 1000 procent äkta,
jag vill inte ha nån annan.
Det är du och jag.
Jag vill bara det.
Jag vill inte ha nåt mer.
Jag vill inte ha nån annan.
Jag vill ha dig.
Det är vi två i fyra veckor och resten av våra liv.
Okej?
Bara du är lycklig.
25 DAGAR KVAR TILL BRÖLLOPEN
Fan, du har rätt.
-Jag behöver dig. -Håll koll på vart du kör.
Allt är hav, vad kan jag köra på?
En boj.
En haj.
För två veckor sen hade jag inte sett min fästmö.
Jag hade hört henne. Pratat med henne.
Och om några veckor, ska hon bli min fru.
I vanliga fall när man förlovar sig brukar man ha åtminstone ett år på sig
för att förbereda det jäkla bröllopet.
Vi har inte ens börjat.
Efter dig.
-Vet du vad jag ser fram emot? -Vad?
-Att ge pälsbebisen mat. -Ja, du måste träffa Coda.
-Du lär älska Coda. -Jag längtar.
Hon kommer älska dig. Hon kissar när hon blir upphetsad
hon är som jag.
-Kissar du vid upphetsning? -Ja. Jag kissade lite när jag såg dig.
-Toppen. -Jag tror det var kiss.
Herregud.
-Det är så fel. -Jag vet.
Jag vill inte tillbaka till verkligheten, fast jag vill presentera dig för alla.
Fast ändå inte. Jag gillar vår bubbla.
-Jag vill ha dig för mig själv. -Precis.
-Jag gillar vår bubbla. -Jag vet.
Ser du fram emot att bo ihop?
-Vi ska bo tillsammans. -Ja.
-Det är på riktigt. Vi ska bo ihop. -Jag är inte rädd.
Bäst för dig. Annars får du stryk.
Min mamma kommer att bli så glad.
-Kommer hon bli glad? Bra. -Hon har försökt gifta bort mig länge.
-Det här är ett arrangerat äktenskap. -Vad ska dina bröder och föräldrar säga...
Du får lov att vara jättetrevlig, då gillar de dig.
Jag är snabb i käften. Trevlig vet jag inte.
Det skulle inte kännas äkta.
Så...
-Det var galet att träffa alla. -Undrar om nån kunde föreställa sig alla.
Jag kunde inte det. Jag såg inga ansikten.
Jag träffade främlingar men kände igen dem på deras röster.
Vilka tror du klarar sig? Kommer alla att klara sig?
Alla andra verkar också lyckliga.
-Men vi är lyckligast. -Ja.
Du ångrade dig inte efter att ha träffat Jessica?
Jag vet...
...att det aldrig hade fungerat med nån annan.
Hade han valt nån annan hade det inte blivit som med oss.
Det här var ödet. Förutbestämt.
-Är du upprymd? -Så upprymd.
Jag kan knappt tro att vi ska åka helikopter.
-Det är löjligt. -Och den är vacker.
Den är tigerrandig, så den är vild, som jag.
-Precis. -Igår kväll,
var det helt fantastiskt att träffa alla de olika paren.
Det fick mig att uppskatta Cameron mer.
Är ni redo?
-Väldigt redo. -Så redo.
Vår förbindelse känns speciell.
Deras kanske också är speciella, men inte som vår.
Cameron och jag är... så här, du vet?
Vi flyger.
Titta på sanden, den är vit.
-Så klart. -Vattnet är underbart.
Jag har roligt samtidigt som jag är rädd.
Du klarar det.
Den fysiska förbindelsen finns där.
Massor av fysisk förbindelse.
-Det är fantastiskt. -Ja.
-Jag är glad att vara här med dig. -Jag vill inte vara med nån annan.
Det är otroligt att Cameron och jag
bara har känt varandra fysiskt i tre dagar.
Det känns som om vi känt varandra i åratal.
Inget utifrån distraherar oss än.
Ingen mobiler, inga vänner, ingen familj, ingen TV.
I Mexiko kan vi verkligen fokusera på att stärka vårt fysiska band
innan vi börjar leva ihop och planera ett bröllop.
-Jag ska ta hand om dig. -Det vet jag.
-Jag hyser inga tvivel. Du är perfekt. -Du är perfekt.
Jag har aldrig varit med nån som verkligen är förälskad i mig.
Vi är som uppfyllda av varandra.
Jag är likadan med honom. Det är som om...
...vi kommer inte undan varandra. Jag tycker det är gulligt, i nuläget.
Jag skojar. Det kommer alltid vara gulligt.
Ja.
-En till. -Okej, en till.
-Älskar dig. -Jag älskar dig.
Trevligt. Vad är det här?
Vad händer?
Idag ska Mark och jag ut och rida.
Jag ser fram emot det här,
att komma ut och uppleva saker tillsammans med honom.
Igår kväll kände jag mig pressad
när vi träffade de andra paren som sa att de gjort
avancerade fysiska saker, medan jag och Mark inte är där än.
-Den här är nervös, honom lär jag få. -Okej.
Det är okej. Allt är okej.
Det passar bra.
Det som hände igår var inget gräl, utan snarare ett missförstånd.
Vad gäller kommunikation tror jag att vi är överens.
Vi är som en och samma person. Vi tänker likadant,
och tänker ständigt på varandra. Det känns annorlunda. Och jag vet
att varje gång jag ser henne blir jag lycklig.
Det är ett tecken på att jag gör rätt i
att vara med Jess. Jag älskar henne.
Woo! Hoppla!
-Jag behöver nog en bandana. -Vi får skaffa dig en som matchar.
Jag har aldrig dejtat nån som är så lik mig.
Vi är bokstavligen samma person.
Jag försöker räkna ut om det funkar i verkligheten,
eller om det är nåt suveränt,
nämligen en bästa vän? Jag vet inte än.
Då rider vi.
Jösses.
Hoppla.
-Du är så duktig. -Vi är vänner nu.
Jag älskar det.
Woo. Aj!
Jag är okej. Jag växte upp i skogen.
-Jag är hälften gnu. -Alabamas obygd?
Douglas Countys obygd i Georgia. På min tid.
-Vänta, berätta mer. -Jag älskar det här.
-Jag är glad. -Det här behövdes.
-Då så. -Då går vi.
Jösses.
-Vad? -Vad gulligt.
-Vilket kalas. Underbart. -Herregud.
Skål för våra nya hästvänner,
-och för oss. -För oss.
-Älskar dig. -Skål. Älskar dig.
Jag är glad att vi kunde ta...
...ett steg tillbaka idag, och bara slappna av.
Det var toppen.
Idag har varit den viktigaste dagen,
under hela den här processen, för jag förstår dig.
-Och vi har... Ja. -Vi är oss själva.
Innan kände jag att utan att se nån river man inga murar,
men det fanns nåt i den miljön som gjorde att man ville berätta
alla sina hemligheter och man ville snabbt ta reda på
om nån passade en, så man ställde allvarliga, viktiga frågor.
Det är svårt att släppa fram ens lättsinniga sida
när man är så allvarlig.
-Menar du att jag är rolig? -Du är rolig.
-Är alla andra killar lika roliga? -Absolut inte.
-Då valde jag rätt. -Jag är roligast.
Det här behövde jag. Ridning lakar ur en.
Det har varit en suverän dag.
Det kändes som om Mark släppte loss och var sig själv.
Han var rolig, fånig och jag fick se den sidan av honom.
Igår hade jag definitivt känslan av att jag inte var redo
vad gäller den fysiska delen av vår relation.
Idag är jag förvånad att säga att det har vänt för mig.
Att han visade sitt sanna jag och att jag fick se hur underbar han är,
vilken dynamisk man han är, det är väldigt attraktivt.
Herregud.
Snacka om stark ost.
Vilken av dem?
Den där.
Den här?
Okej.
Gör det inte.
Lukta inte på den. Bara ät den.
Det är grönmögelost.
Gillar du det?
Du har varit perfekt fram till nu.
Du var mitt allt. Vad hände?
Varför är du så rolig idag?
Idag får jag den roliga, galna Mark.
Där har vi den lilla trasan
Ska jag hämta sololja?
-Det vore bra. -Jag bär tillbaka den.
Jag är en man med tur.
Jag också.
Vad tänker du på?
Jag vill inte att det ska ta slut.
Det är trevligt. En flykt från vardagen,
du vet? Att vara ute på vattnet,
och sitta här med dig är en verklighetsflykt.
Vad behöver du fly från?
Jobbet, dramatik, allt däremellan. Med dig är allt fridfullt.
Vadå dramatik?
Livet i allmänhet, du vet? Det ingår alltid lite socialt drama,
-och alltid pågår det... -Jag vet inget om dig
annat än den du är här. Berätta.
Du kommer få veta när vi återvänder till verkligheten.
Jag vill inte vänta, jag är otålig.
-Vadå för dramatik? -Du får det att låta så illa.
-Du låter riktigt orolig. -Inte alls, jag njuter av det här.
Jag gillar att leva för stunden,
att njuta. På semester vill jag vara på semester.
När man återvänder börjar verkligheten igen.
Jag vill inte heller åka härifrån, men förr eller senare så måste vi.
-Men inte just nu. -Du är väldigt vag.
Jag sa att jag älskade att fly allt och du
-la näsan i blöt. -Vad menar du?
Jag bara frågar.
Och jag svarade att jag njöt av att leva för stunden här ute.
Du verkar vilja undvika frågan.
I kapseln var vi öppna för att vara sårbara,
för det var bara jag och Damian.
Jag kände aldrig att han slöt sig. Nu är det inte samma sak.
Jag får honom inte att öppna sig.
Vad flyr du från?
-Verkligheten. -Varför?
För att jag är här och njuter av det. Semester är att fly vardagen.
Du förstår inte vad jag säger.
-Du säger det inte. -Jo.
-Säg det då. -Jag gör det, men du lyssnar inte.
Jag sa att jag njöt av att vara här och leva i nuet, när du bestämde dig
-för att överanalysera det. -Jag analyserar inte, jag frågar.
-Är det att överanalysera... -Jag har svarat.
-Vad har jag inte svarat på? -Ingenting.
Damian vet allt om mig.
Jag kommunicerar,
det är så jag skapar ett friskt förhållande.
Herregud.
Vill han inte prata om det, ger jag mig.
Dra åt helvete.
-Det är gott. -Jättegott.
Vill du ha tänder på din stek?
Vill du ta en tugga?
Av ren nyfikenhet, finns det nåt
som gör dig nervös angående att bo ihop?
Egenheter jag har,
-nåt som får dig att tvivla? -Tror inte det.
Inte?
Är det nåt som väcker tvivel eller skrämmer dig?
Bara... att återvända till verkligheten. Vi kommer nog inte träffas så mycket.
Det måste vi vara uppmärksamma på.
Båda har vi krävande arbeten,
du vet, vi kan arbeta till sent.
Det kommer nog krävas
lite planering och att vi lägger ifrån oss vårt arbete,
lägger undan mobilerna några timmar innan vi lägger oss,
för att få tid för oss.
-Den regeln bör vi efterleva. -Ja.
Under experimentet saknades distraktioner, mobiler, internet,
jag fokuserade bara på Kenny. När vi återvänder till Atlanta
lär vi ha mobiler och arbete som distraherar,
samt vänner och familj som vill träffa oss.
Det kan bli ett problem.
Hur snabbt insåg vi,
där i kapslarna,
värdet av att ha separerats från allt som distraherar?
Om jag fick stanna med Kelly i Mexiko skulle jag säga ja direkt.
Tyvärr fungerar inte livet så.
Det kommer att bli krävande, men tilliten jag känner
är den tillit jag har gällande det Kelly och jag har skapat.
Vi kommer stå pall.
-Det kommer att lösa sig. -Ja.
Det kommer bli bra.
Mitt liv är så mycket bättre med dig i det.
-Jag uppskattar dig. -Detsamma.
Mitt liv kan inte bli bättre.
Eller, det kommer bli bättre när vi växer tillsammans
och stöttar varandra i vårt partnerskap.
Men just nu,
om det inte fanns en morgondag, kunde mitt liv inte bli bättre.
-Jag behöver en kyss. -Ja.
Världens bästa läppar.
Äntligen lite poolhäng.
Redo att hoppa i?
-Är du redo? -Definitivt redo.
-Det var skönt. -Ja, inte för kallt.
Det här liknar ingenting jag nånsin upplevt,
för jag har aldrig haft en man
som är så villig...
...att visa att han älskar mig.
-Det är viktigt. -Ja. Det är en viktig egenskap.
Det känns verkligen som om Cameron och jag lever i en dröm.
Vi kommer få tackla föräldrar och vänner och deras åsikter och nyheter,
men jag hoppas att vi ska lyckas vara starka och förbli de vi är.
En av de saker vi kommer tvingas kämpa med
-när vi väl åker, -Ja.
är det faktum att vi är
-ett par av skilda raser. -Är vi?
Vem hade kunnat ana?
Jag vet att du har upplevt att vara i ett sånt förhållande förr.
-Ja. -Har du varit ute och nån har sagt nåt
-oförskämt till henne eller dig? -Absolut.
En gång korsade vi en gata tillsammans
och nån skrek, "Du borde vara med en svart man!"
-Oj. -Och då,
gick hon genast fram och skällde ut honom.
-Skällde ut honom. -Ja.
Jag undrar hur Lauren kommer reagera
om en vän eller familjemedlem säger nåt
nedsättande om att vi lever i ett blandat förhållande.
Jag vill inte att hon ska börja tvivla
eller känna förbehållsamhet inför giftermålet.
Jag älskar henne så mycket...
...jag vill bespara henne sånt.
Ingen vill ju höra såna saker.
Folk kommer alltid ha åsikter om hur man väljer att leva sitt liv.
-Ja. -Alltid.
Självklart.
Mitt liv är mitt att leva,
och jag kommer att ta det som det kommer.
Ja.
Om jag måste göra en del personer obekväma på vägen, så får det bli så.
Alla borde leva med den de älskar.
-Ja. -Valet är lätt.
Ja. Jag tror
att efter att ha genomgått den här processen,
efter att ha öppnat upp för att bli sårad, vara sårbar,
efter att ha rivit murar jag haft uppe i åratal,
om jag skulle komma till altaret
och Cameron sa att han inte ville gifta sig...
Då skulle jag bli förkrossad, besviken.
Jag skulle bli chockad.
Du är fantastisk.
Du har varit fantastisk.
Hoppas du mår bättre.
Det gör jag. Du då?
Jag mår också bättre nu.
Du var inte så nöjd med mig tidigare.
Det kan jag inte glömma.
Jag var upprörd.
Vi är väldigt lika, tycker lika om mycket och kan läsa av varandra
inom många områden.
Men det är svårt för mig att hänge mig
åt konversationer mitt i nåt annat.
För dig är det lätt, men jag är ovan vid sånt.
Jag känner mig nertryckt för du säger
att du ska ge mig tid och utrymme utan att pressa mig.
Sen pressar du mig och stompar iväg.
Jag är inte en sån som vill tvinga ut dig ur din lyckobubbla.
När du sa att du vill fly verkligheten,
då sa du det av en anledning.
Jag försöker inte tvinga ur dig nåt,
jag försöker bara förstå dig.
Du skärmar av nåt,
och det känner jag.
Jag kan inte ignorera det, så jag pressar dig.
Sen ger du dig på mig och blir dramatisk
och det är orättvist.
Du visste vad du gav dig in på när du pratade med mig i kapseln.
Så långt tänkte jag inte där på båten.
Jag tänkte inte att det finns skäl till att hon ställer frågor.
Hon gör det inte för att irritera, hon bryr sig.
När jag känner mig instängd höjer jag min gard
för att inte låta nån se Damians känslosamma sida.
Jag måste vara villig att öppna mig och låta henne hjälpa.
Min flykt från verkligheten...
Mina planer för giftermål och förlovning såg annorlunda ut.
Jag tror inte att nån av oss väntade sig det här.
Jag väntade mig att kunna försörja dig.
Jag har en karriär och ett bra jobb som jag gav upp för att komma hit.
Det skrämmer mig att inte kunna ge dig det du förtjänar, som ett hem och...
Att bli arbetslös skrämmer mig.
Det är okej.
Min plan har varit att vara en stöttepelare för min familj.
Vara säker på att min fru och mina barn har det bra.
Jag har tagit ut mer ledighet än jag har rätt till,
det finns en risk att jag återvänder arbetslös.
Giannina ska vara stolt, hennes familj ska vara stolt över mannen hon äktar.
Det är skrämmande, jag vill inte förlora henne.
Det är svårt att vara öppen. Jag försöker, men finner att jag
hittar på ursäkter, jag är ovan vid att nån bryr sig.
Du bryr dig.
Jag kan försörja mig själv. Jag arbetar gärna för det jag behöver,
det jag vill ha.
Men det faktum att han
sätter mig i den ekvationen,
förvånar mig, på ett bra sätt.
Vet du vad jag tycker?
Du har förväntningar,
men förväntningar kan förändras.
Ingen trodde väl att vi skulle befinna oss här?
Därför är det okej om allt inte går som planerat.
Förväntningarna du har på dig själv, har du levt upp till, vad gäller mig.
Du är den mest omtänksamme...
De saker du gör dagligen, får mig att undra: hur?
Det här kan inte vara sant. Den här mannen
är en riktig gentleman. Du gör allt för mig.
Giannina har alla underbara egenskaper jag sökt hos en kvinna,
men när vi återvänder till jobb, familj, vänner och sociala medier,
håller det då?
Om vi kan slå an rätt ton,
förstå varandra och kommunicera så är det möjligt.
Arbetssituationen,
avskedar de dig är det deras förlust.
Till hundra procent.
Oroa dig inte. Sluta oroa dig.
-Tack. -Självklart.
-Vi borde dricka upp och hämta mat. -Ja. Skål.
23 DAGAR KVAR TILL BRÖLLOPEN
Skål på er.
-Kul att se er. -Roligt att umgås.
Ja. Mjau.
Ge mig den. Ja, för fan!
Jag älskar dig.
-Vad händer? -Vad gör ni?
-Jag visste inte att ni var här. -Hur mår ni ikväll?
-Jag orkade inte föna håret idag. -Bra för dig. Jag ville inte...
-Rom och ananas. -Mitt hår har tröttnat.
-De är coola och dricker martinis. -Ja. Och de var jättegoda.
-Jag gillar oliver. -Jag vill ha en martini.
-Och jag vill bli kysst. Sen. -Jag ska gå.
Jag kysser dig gärna, olivandedräkt och allt.
Vodka och sodavatten.
-Lätt. -Vodka, soda, lime.
När Jessica kom in i baren,
tänkte jag att det hade kunnat bli obekvämt,
mellan Barnett och Jessica.
Jag märkte att Amber blev mer tillgiven mot Barnett.
Jag vet inte om det var en slump eller om det var en markering.
-Har du baksmälla? -Va?
Vi åkte katamaran. Vi fick styra, så coolt.
Vi åkte häst.
-Fick ni rida? -Vi åkte häst?
-Hon säger vi...
På tal om barbacka, det låter som inatt.
-Den är lite krokig nu. -Va?
Hur som, omgång två. Gör inte så.
-Vad har jag i fickan? Jaha, det är du. -Du är glad att se mig.
Vi smugglar mynt.
Du är upphetsad.
Jag hade inte klarat den åkturen. Och utan mat.
Din raring.
Jag hämtar den där drinken.
-Ska alla migrera? -Bara vi.
-Jaså? Bara vi? -Ja.
Skål.
-Hur kändes det att få komma ut? -Toppen. Det är
helt galet, för vi är så synkade med varandra.
-Ja. -Det är lustigt, för vi...
...vi har inte haft sex...
Det har vi inte.
Vi går långsamt framåt och han, eller vi, känner upphetsningen.
Men det är roligt. Han säger, "Nu måste jag gå."
-Bort från mig. -Sluta innan nåt händer.
-Det är gulligt. -Ljuvligt. Alla håller på Kelly och Kenny.
Kelly och Kenny kommer definitivt
att åldras tillsammans och få barnbarn.
-Och se tillbaka på det här... -Han är toppen.
-Och se en succé. -Vi är definitivt
på samma våglängd. Vi har...
...kommunicerat öppet om allt.
-Bra. Det är så viktigt. -Ja.
-Hur går det? -Toppen. Vi skrattar hela tiden.
Jag har ont i munnen av att ha skrattat så mycket.
Det har varit underbart.
-Vi har kul ihop. -Du förtjänar det.
-Tack. Du också. -Så mycket.
Idag var en rolig dag.
Det är toppen att vara här med Mark men jag ser hur de andra paren är.
Jag avgudar honom.
Vi hör ihop.
Men det är svårt att inte jämföra
mina känslor för Mark och var vi står med alla andra.
Jag tror att jag har kämpat lite med den fysiska aspekten.
Ja.
Det skiljer sig från min norm. Jag kan inte ljuga om mina känslor.
-Jag vill... -Gör inte det.
Det fysiska är fortfarande obekvämt. Först hade jag Mark i kapseln,
sen kom den här personen, och jag försöker få det att gå ihop.
-Jag kämpar fortfarande. -Ja.
När du ser på dem,
-Barnett och Mark... -Ja.
Vem skulle du säga attraherar dig mest?
Jag är alltid den enda tjejen som hänger med er.
Sånt är livet. Mjau!
Om jag inte kände dem,
skulle jag nog säga Barnett, han är mer min typ.
Men jag tycker att det är sexigt med en person
-som är så självsäker. -Ja.
Jag tror att han och Amber klickar, men jag känner
att han inte vet vad han vill, du vet?
För mig att se honom... Han är en attraktiv man, men...
Det var inte rätt. Tajmingen var fel.
-Och det är okej. Men han är toppen. -Jag vill vara vänner,
-och jag önskar honom lycka -Jag vet.
-i hans nya relation. -Absolut.
Åldersskillnaden som jag oroade mig över,
-har inte varit ett problem. -Oviktigt.
Det är mer med det fysiska som jag får kämpa.
-Visst. -Åldern är inget problem.
Det finns ett visst fysiskt obehag
-inför att gå vidare till den fasen. -Okej.
Så...
Jag vet att hon dejtat längre killar,
och Mark är kort.
Och jag vet att hon har dejtat ljushåriga män innan,
så kanske är problemet att han är mörkare.
Jag vet inte vad som stör henne.
Vi går tillbaka till baren.
Hur jag känner mig med Mark
är inte sättet jag vill känna mig i närheten av min fästman.
Vad händer?
-Hej, älskling. -Läget?
Nu måste jag vara ärlig.
Jag måste berätta, lägga korten på bordet.
Berätta var jag står.
22 DAGAR KVAR TILL BRÖLLOPEN
De här senaste dagarna har varit fantastiska.
Jag var äntligen mig själv, och jag vann henne.
Allt liksom föll på plats.
Men innan vi lade oss berättade Jessica hur hon känner,
att hon inte vet om hon kommer nå fram med mig, fysiskt sett.
Allt ställdes på sin spets
efter att ha träffat de andra paren.
Den fysiska attraktionen mellan Kenny och Kelly är påtaglig,
och jag tycker att Barnett och Amber visar upp sig
på ett väldigt
sexuellt, övertydligt sätt.
Alla verkar de befinna sig på ett annat mentalt plan
vad gäller deras fysiska relationer,
och jag ligger rejält efter med Mark.
När han kysser mig känns det...
...inte rätt, eller bekvämt.
Om jag bara hör hans röst och håller honom i handen är allt bra.
Det är allt det andra som inte känns rätt.
Vi får åka hem och se vad som händer
men det känns inte rätt att bära ringen idag,
med tanke på hur jag känner mig.
Det kan fortfarande funka,
men jag...
...förväntar mig inte det i nuläget.
Jag älskar Jessica.
Älskar att vara med henne, älskar hennes skratt, hennes leende.
Jag är inte....
Det känns om om Jessica
försöker hitta nåt som är fel där det inte finns några fel.
Det är inget fel på bandet vi skapade. Verkligen ingenting.
Jag kämpar vidare och lär fortsätta med det
trots att det här kom från ingenstans.
Vi hade en perfekt kväll,
och det är det som smärtar mest. Jag bara...
Det känns som om jag kämpat och fortsätter kämpa...
Jag ser tillbaka på avslöjandet...
...där stod hon, min person...
Jag kämpar för det jag tror på och för dem jag vill ha i mitt liv.
Det är som om...
Jag ger aldrig upp. Men jag vill inte pressa nån.
Jag är här. Jag kan vara den starka stöttepelare vi talat om, men...
...jag behöver samma sak.
Fan.
-Vad fint. -Ja, inte illa.
Jag är ledsen för jag vill inte lämna Mexiko.
Det här är paradiset. Kan vi inte bo här för evigt?
-Festen är här. -Vad händer?
Hej, tjejen.
Vi måste tillbaka till Atlanta imorgon,
till våra arbeten och skapandet av en framtid för oss som par. Dessutom,
måste vi planera ett bröllop.
Skrytmåns.
-Hur känns det att träffa alla? -Rätt så galet. Ser jag ut som du trodde?
-Ser jag ut som väntat? -Man hörde på din röst att du är vacker.
Cam är en man med tur. Ni är ett perfekt par.
-Trodde du hon skulle se ut så? -Nej.
Det verkligen förvånade mig.
Vi har dejtat alla de här människorna så det här är obekvämt.
Jag har haft djupa konversationer med killarna.
Nån som inte var Mark ville att jag skulle bli hans fru.
Vi är glada för allas skull, men vi har dejtat alla.
Vi har haft allvarliga samtal, på en nivå jag aldrig upplevt förr.
Jag och G fick sån stark kontakt i kapseln att jag räknade med att det skulle hålla.
Jag trodde det skulle bli lätt. Man försöker koppla ansiktet till namnet,
det tar tid. Här är kvinnan jag pratade med hela tiden.
-Det är fortfarande svårt. -Ja.
Hur har det gått för dig och Kenny? Tycker du att ni står stadigt?
-Känns det som i kapslarna? -Ja.
-Toppen. -Det är galet, men ja.
-Hur är det, Jess? -Läget?
-Det var kul igår. Vi liksom... -Ja.
Ni har verkligen nån slags sexuell...
-Jag vet inte varför. -...kemi, eller nåt.
Jag är fysiskt attraherad av Barnett. Mitt naturliga val,
före kapslarna, skulle vara Barnett.
Den mest attraktiva killen, den jag brukar dras till.
Det är ett helt annat intryck än den jag trodde du var.
-Jag tycker vår relation var -Seriöst,
-helt annorlunda. -alla relationer var annorlunda.
Men vi hade nåt slags band, och det var
-ett starkt band. -Ja.
Jag blev emotionellt engagerad, precis som jag tror du blev.
-Men jag är lycklig nu. Ja.
Hade Barnett och jag fortsatt relationen utanför
kapseln hade ni sett en helt annan Barnett.
En själviakttagande, sofistikerad Barnett som för sig med stolthet.
Den totala motsatsen till det han är med Amber.
Det är intressant att han valde nåt helt annat än det han och jag hade.
Hur mår Mark?
Vi har det lite kämpigt.
Jaså?
Det fysiska har varit svårt för mig.
Det verkar inte klicka riktigt.
Vi fick sån stark kontakt i kapslarna att när man väl såg varandra...
Det känns inte helt rätt. Förstår du vad jag menar?
Jag jobbar fortfarande med det.
Vi får se.
Grejen för mig är, att jag älskar henne. Jag har aldrig känt så här för nån.
Jag visste direkt.
-Hon är intensiv. -Jag fortsätter kämpa, men...
Jag kämpar vidare, men jag behöver få nåt tillbaka.
-Organiskt. -Hon måste också tro
och se det. Man ska inte behöva kämpa för evigt.
Att prata med Amber fick mig att må bättre, men,
jag känner att jag måste prata med Jessica.
Det är som att hamna på ruta ett igen, där vi började, med kommunikation.
Reda ut hur vi känner och hur vi hamnade här
genom att vara öppna och sårbara, vara oss själva
och säga rakt ut vad som pågår. Vad händer med dig? Ta det därifrån.
Den andra personen måste också satsa, man behöver bekräftelse.
Man får gilla läget och se om man kan lösa det.
VAR GOD STÖR EJ
Tjuvkika inte.
-Det gör jag inte. -Öppna dem inte.
Att bli kär är läskigt som fan.
Det vänder allt upp och ned.
Ikväll tänkte jag mig en romantisk middag och stjärnbeskådning. Öppna.
Man har varit ute i solskenet hela livet,
men ändå har man varit i mörkret.
Sen kommer nån och öppnar upp ens ögon och då...
...är det här kärlek?
Jag vet inte. Jag tror det. Kanske. Coolt. Jag tror jag gillar det.
Det är spännande, fantastiskt,
det är varmt och skrämmande.
För när nån verkligen berör en,
då ger man efter.
-Tack. -Varsågod.
Kärlek är vackert.
Du vet när folk döper stjärnor? Det vill jag göra.
Tja,
vi får väl hitta en stjärna...
...och döpa den efter dig.
-Skål. -Skål.
Det behövde jag.
Jag är väldigt förvirrad.
Jag vet inte var Jessica står.
Det förvirrar mig hur nån...
...kan säga ja till nån i kapslarna,
falla för någon och sen slå mig i solarplexus och säga
att hon inte tror att hon kommer dit. Det måste vi prata om, för att...
Jag ser hellre att hon berättar än att hon inte säger nåt alls.
Jag vill att du ska vara helt öppen. Det är allt jag vill.
Att se dig, träffa dig, tacka ja till ditt frieri, det var 100 procent.
Det kände jag. Det är därför jag är kvar här.
Men det känns som om när experimentet var över,
så satte du upp en vägspärr.
Att nån hittar på ett experiment och säger att kärleken är blind,
kan man inte ha förutfattade meningar.
Man måste låta människans natur spela in.
Vi har ett fantastiskt, obestridligt band.
Men det har inte vänt för mig.
-Okej. -Vi är på väg tillbaka till Atlanta...
...och nästa del av det här experimentet.
Jag vill inte träffa din familj med en ring på fingret.
Det vägrar jag göra mot dig och din familj.
Att göra det här
är ingenting jag känner mig bekväm med just nu.
Jag är inte där än.
Jag tycker inte jag ska bära ringen.
Jag är inte bekväm.
Det känns inte
ärligt av mig att bära en symbol för evigheten.
Just nu känns det som om vi står långt ifrån varandra.
Du kan inte ha fejkat allt när vi träffades.
Du kan inte ha fejkat allt vi sa till varandra i kapslarna.
Alla de känslorna var äkta.
Att ställa sig på knä var äkta.
Men experimentet tar inte slut här.
Det slutar inte med kapslarna.
Jag fattar att det var tryggt. Ingen bedömning, inga osäkerheter.
Det finns det fortfarande inte.
Det står bara ingen vägg mellan oss.
Det känns inte som om vi har gett det en ärlig chans.
Hon måste minnas var vi stod.
Se att jag är densamme...
Den du blev kär i i kapslarna, är mannen som står framför dig.
Jag vill inte tvinga fram ett beslut.
Jag bara påminner om var vi stod
och låter dig se det.
Jag behöver min lagkamrat tillbaka.
Du har älskat mig förbehållslöst sen dag ett.
Jag är fortfarande här.
Jag är fortfarande öppen. Jag vill vara öppen för dig
för jag bryr mig så mycket om dig.
Jag älskar intensivt,
och jag älskar dig.
-Det är det jag kände. -Det gör jag.
Det gör jag verkligen.
Tack för att du säger det. Jag vill ha dig i mitt lag.
Jag vill ha ditt stöd,
-vi skulle rocka. -Vilket jäkla team.
Undertexter: Victoria Heaps