O čem jsi mluvil s Katie?
- Jen… - Ty to nevíš?
Já… Jen jsme se bavili o tom, co se stalo.
Jako co?
Můžeš mi to vysvětlit?
Tobě se to nelíbí?
Ne, protože moje nejlepší kamarádka a můj snoubenec si povídají
a tlemí se jak pominutí.
Štve mě to.
Nic to nebylo.
Potřeboval jsi to s ní uzavřít.
- Ne. - To jsi říkal.
- Neříkal. - Tak co jsi říkal?
„Pokud chci s někým mluvit, tak asi s Katie.“
- Takže máš, cos chtěl. - Jo. Jsem chlap.
A tohle mě štve, vysvětlím to.
Katie, nejlepší kamarádka na světě.
A ty jsi mi dneska řekl, že tě zajímá setkání s Katie…
Nezajímá mě.
Jen jsem s ní chtěl mluvit a zeptat se,
proč jsme se o sebe tři dny zajímali
a čtvrtý den už nepřišla.
Řekla mi, že s kluky jako já chodila v minulosti.
Naprosto to chápu. Rozumím, že mě nechtěla vidět.
V pohodě. S Hannah jsem šťastný a to je celý.
Vysvětlil jsi to za tři vteřiny. Proč jste spolu mluvili 40 minut?
- Fajn holka. - Moje nejlepší kamarádka.
Tak proč se nezeptáš jí, co se stalo.
- Proč se ptáš mě? - Jsi můj snoubenec, štve mě to.
Probírali jste, jak jsem skvělá, nebo váš bývalý vztah?
- Jsme dost vyspělí na… - Jsi dost vyspělý?
Já tě naučila všechno, udělala jsem z tebe chlapa.
- Udělala jsem pro tebe všechno. - Udělala jsi ze mě chlapa?
Podle mě jsi nejúžasnější člověk.
Dneska jsem s Ashley probírala, jak jsme v buňkách…
Nepřerušuj mě, vysvětlím ti to. Bavila jsem se s Ashley.
Říkala mi, že ti moc neukazuju svou zábavnou stránku.
V buňkách se mnou byla sranda. Strašná.
- Jasně. - A s tebou už není.
Se mnou je strašná sranda.
Ale tys to neviděl, protože to beru fakt vážně.
Jsem ve stresu.
I rodiče to říkali. Tak jsme si s Ashley povídaly.
Řekla jsem si, že musíš vidět mou zábavnou stránku.
A musím ti ji ukázat už dnes.
- Jo. - Můžeme se spolu bavit, ne?
Ale v tu samou chvíli za mnou Katie třikrát přišla.
Moje nejlepší kamarádka mi cpe, jak seš atraktivní.
- Co to má společného se mnou? - Vysvětlím to!
„Je sexy, Hannah. Fakt mě bere.“ Řekla to třikrát.
- A co já s tím? - A ty jsi s ní chtěl mluvit.
- A co já s tím? - A pak se spolu bavíte.
Netuším, o čem mluvíte. Nevím, co probíráte.
Ale bolí mě to, protože je to můj snoubenec a nejlepší kámoška.
Bolí mě to.
A já pak uvažuju, jestli by tohle nejlepší kámoška udělala.
A jestli by tohle udělal snoubenec.
Takže necítíš jistotu a nevěříš mi.
- O to jde. - To není ono.
- Je to o respektu. - Věříš mi?
Nevím, jestli ti nevěřím, ale nevím, jestli mám věřit Katie.
Já nevím, proč o tom mluvíme.
Jsem tu s tebou. Vezmu si tě.
- Já vím. - Jestli mi nevěříš…
- Chápeš mou frustraci? - Vážně ne.
Pamatuješ, jak jsme se pohádali? „Jde o respekt“?
Respekt, Nicku.
Jdu spát.
Respektoval jsem tě.
Řekl jsem jí, že se máme skvěle.
- Už se těším na svatbu… - Vážně?
Pokud se nemůžu bavit s tvou nejlepší kamarádkou,
tak nám asi nevěříš.
Jen chci, abys pochopil, proč jsem naštvaná.
Nevím, o čem jste mluvili.
Já nemůžu za to, že ti říkala, že jsem sexy.
Miluju tě a dávám ti svůj svět.
„Mluvil jsi s Katie 40 minut.“ Koho to zajímá?
- Mě. - Mě ne.
- Ale to je… - Tak mě poslouchej. Chci tebe.
Jsem tady. Co záleží na tom, co si myslí Katie?
Těšila jsem se, že ti ukážu, jak jsem zábavná.
- A teď tohle. - Ale kdo to pokazil? Já ne.
Podívej na moje nohy. Vypadají psychoticky. Nechutný.
Já to nechápu. Přesně tak to bylo v buňkách.
„Nick flirtuje. Nick je pan Kecálista.“
Takovej nejsem.
- Když ti řeknu, že tě miluju… - Nemyslím si, že takovej jsi.
Věř mi. Jasný? Přijmi to.
Vypadáš fakt sexy.
Šla bych do postele.
Já taky.
Jen mě štve, že nějaký můj nedůležitý rozhovor
s tvou nejlepší kamarádkou…
Pokud je to tvoje kamarádka, proč kvůli tomu dusíš mě?
Dobře.
Přesně to jsem si myslel.
Neudělal jsem nic.
Asi nemůžu být sám sebou. Asi se neumím oblékat.
Mám být za idiota.
Uvědomuju si, koho miluju. Jsem dospělý muž.
Nevím, co jsem udělal špatně, tak…
Slyšíš mě, Hannah?
Hannah, slyšíš mě?
Vždycky je dobré komunikovat.
Ale teď je půl druhé ráno.
Chci se vyspat. Můžeme si o tom promluvit zítra.
Než půjdeme spát, zlobíš se na mě kvůli něčemu?
Mohl jsem něco udělat líp?
Ne.
To jsem potřeboval vědět, protože mám stejný pocit.
Vedl jsem s někým dospělý rozhovor.
- Řekl jsem, co k tobě cítím. - Hele.
Hele.
- Takže… - Hej. Jdeme spát.
- Pojď sem. No tak. - Dobře.
- Dobře, to je… - Dobře?
Dobře, jako…
Dobře. A je to.
LÁSKA JE SLEPÁ
9 DNÍ DO SVATBY
SAN DIEGO, KALIFORNIE
Vítejte v San Diegu.
Konečně uvidím její rodné město.
Čekal jsem, že mi bude ukazovat věci, ale nic.
Zatím je ta prohlídka celkem…
- Průměr? - Nic moc.
Jako když mě Taylor poprvé viděla.
Možná se to zlepší po kafi a pár hodinách spánku.
Jo, jako kdybychom zažili lehkou noc.
Ani nevím, co se stalo.
Dobře.
Celou noc jsme nespali.
Hodně jsem brečela.
Dlouho jsme mluvili. Cítí se hrozně.
Ale jeho reakce vůči ex
byla mnohem přátelštější, než bych čekala.
Cítila jsem se příšerně.
A vadí mi, že se to stalo týden před svatbou.
Vím, že se s Garrettem milujeme.
Dnes se potkáme s mými rodiči a rodinou.
To je pro mě hrozně důležité.
Potřebuju, abychom tohle pro dnešek odložili a užili si to tady.
Nechci, aby tím bylo jejich setkání s Garrettem ovlivněno,
neudělal to se zlým úmyslem.
- Moc se těším, až uvidím rodiče. - Ano.
A Garretta budou milovat.
- Jak se ti tady líbí? - Je to super.
Tady bych mohl žít.
Přála bych si, aby dnešek byl… šťastný den,
kdy oslavujeme nás dva a to,
co bylo ještě před 12, 24 hodinami, tedy plánovanou svatbu.
Teď si nejsem stoprocentně jistá.
A myslím, že to Garrett chápe.
Myslím, že je velmi trpělivý.
A… já jen…
Prostě to bolelo.
Garrett konečně poznal mou rodinu a kamarády.
Všichni jsou úžasní. Každý je jedinečný.
Moc rád jsem vás poznal.
Chceme jen ukázat tu podporu a lásku, které se nám dostalo.
- Jo. - Jsou to skuteční lidé.
- Má skutečnou rodinu. - Existují.
Mám skutečnou rodinu.
- Odteď fandím Padres. - Je to oficiální.
Hurá, Garrette!
Garrett pozná lidi, kteří…
by se mohli stát prarodiči jeho dětí.
Bylo to perfektní.
Myslím, že vidí, jak jsem šťastná a jak hluboce jsme o tom přemýšleli.
Dokázali jsme popsat ten experiment
a co všechno to přineslo dvěma logicky smýšlejícím lidem,
kteří se mohli stát partnery
a pro které to bylo stejně šokující jako pro ně.
Jo.
Myslím, že mi věří, že jsem se rozhodla správně.
A já si myslím, že Garrett je moje nejlepší rozhodnutí.
Jsem ráda, že jsi všechny poznal.
Jo. Těším se na svatbu.
Tyler mě nesmí dohnat.
To bych pak poslouchala pořád.
Neujížděj mi.
Vypadni!
Paráda! Opři se do toho!
Moje ruce a nohy se cítí jako po cvičení.
Jo, ale jsi silná.
Ukaž to.
Vidíš?
- Cítíš to? - Jsi jako malý dítě.
- Víš, že mě to mrzí. - Jo.
Omlouvám se znovu.
Šok vyprchal.
Teď jsem schopná o tom přemýšlet racionálně
a umím si lépe představit, co by to znamenalo,
kdyby se ty děti třeba za pět let u nás objevily.
Jak bych… Nevadilo by mi to?
Mám pocit, že tě chci ve svém životě, ať se děje cokoliv.
Tohle jsem si pro sebe nepředstavovala,
ale myslím, že za tu odměnu, kterou jsi ty, to stojí.
Máš mě mít.
- To je jasný. - Vážně?
K tomu jsem dospěla.
To se mi líbí.
Budeme se brát.
Ale ať už se neobjevují žádní další kostlivci, jinak nevím…
Chápeš?
Tak jo, jsi oficiálně propuštěn z vazby.
- Už žádní kostlivci. - Dobře.
Chceš ochutnat těsto?
Jsou v něm syrová vejce, ne?
Zlato, syrový vejce jsou v pohodě.
Kdysi jedli…
Lidi kdysi umírali na říznutí o papír.
Můžeš sníst syrové vejce.
- Na říznutí o papír? - Kdysi.
- Kdysi neměli papír. - Tak jo.
Tak jo, první várka.
Musíme vyplnit žádost o povolení ke sňatku.
- Takže… - Do toho, zlato.
Ty jo!
Musím si k tomu nalít pivo.
- Na co potřebuješ pivo? - Je to velká chvíle.
Tak nejprve tvoje údaje? Nejprve tvoje údaje.
Datum narození…
Duben… Počkej.
- Kolikátého? - Počkej. Bylo to…
- Ne! - Ne, je to duben. Ne, počkej.
- Třetího dubna 1992. - Dobře.
Fakt ti to musím říkat?
- Jen to potvrď. - Ano.
Proč se mám cítit jako kretén? Další problém. Telefonní číslo?
Víš, jak se jmenuju?
Zlato, soustřeďme se.
Fajn, promiň.
Předchozí manželství? Ano.
Tady je okamžik pravdy.
- Okamžik pravdy? Počkej! - Okamžik pravdy.
- Bojím se. - Máš nějaké…
Ne, nemám. Bez výhrad.
Stiskneme to společně?
- Kam mám kliknout? - Tady.
- Raz, dva, tři. - Připravena? Raz, dva, tři.
- A je to. - Hotovo.
Budeme se brát.
8 DNI DO SVATBY
Většina chlapů moje kamarádky nepozná. Máš kliku.
Makal jsem a ty jsi ze mě udělala chlapa.
- Myslíš, že jsme to vyřešili? - Myslím, že jsme to vyřešili.
Občas to vypadá, že flirtuju a občas to vyzní špatně.
Snažil jsem se to pro tebe změnit.
Snažíš se kvůli mě míň flirtovat?
Snažím se pro tebe změnit svou osobnost.
Když nechci, abys flirtoval s jinými, měním tvou osobnost?
- Neflirtoval jsem… - Dobře.
Ale tobě to tak přišlo.
V tomhle experimentu máš občas zkoušky
a tuhle jsi podle mě nezvládl, ale…
Ani za čtyři? Prostě pětka?
Hlavně, ať už se to neopakuje.
To jsem… Nechci tě zklamat.
- Snad nezklamu teď. - Uvidíme, Nicku.
Měla bys mi věřit.
- Věřím ti, Nicku. - To jsem potřeboval.
- Ahoj! - Jak je?
Ahoj!
- Jak se máš? Hannah. - Jak je? Těší mě.
Mě taky.
- Hezky voníš. - Ty taky.
Výslechové křeslo.
- Dlouho jsme tě neviděla. - Ne.
- Dávno. - Chápete, že se budu vdávat?
Umím si představit, že se vdáš, ale ne…
Tohle je úplně jiné.
Řekni nám něco o sobě. Co rád děláš?
Vždycky jsem se věnoval sportu. Moje rodina miluje sport.
Univerzitní fotbal, trochu profesionálně.
Teď jsem v realitách. Ženy pro mě nikdy nebyly prioritou.
Vždy jsem se věnoval práci, fotbalu.
Když to nikdy nebyla priorita, proč ses rozhodl jít do tohohle?
Byla to správná chvíle. Fakt mě bavil fotbal.
Dal jsem mu všechno.
A pak jsem si uvědomil, co chci opravdu dělat.
Chci mít rodinu a chci být ženatý.
Před Hannah jsem nikoho nemiloval.
Když potkáš tu pravou, víš to.
Jsi připravený si mě vzít?
- Myslím, že jo. - Jo?
- Jo! A ty? - „Myslíš“?
- Moment. - Myslíš, že si mě chceš vzít?
- Chci si tě vzít. - Jo.
Ráda bych si tě vzala. Jen občas pochybuju,
jestli bychom se brát měli.
- Víš, co myslím? - Jo. Mám svoje chyby.
Ale to neznamená, že nejsem připravený a nemiluju tě.
Ale zažili jsme situace, kdy mi to připadalo neškodné,
ale z tvého pohledu to tak nebylo.
Vím, že jsem občas trochu moc přímá.
a může to působit zle a drsně.
Ale když mě znáš,
víš, že to myslím s láskou.
- A pravda bolí. Tak to je. - Pravda bolí.
Všichni chtějí upřímnost, dokud ji nedostanou.
Děkuju.
Nick si šel zajezdit na kachně.
Řekla jsem, že se mi to bude hnusit.
„Budeš pro mě NechutNicky,
ale klidně se běž projet.“ Tak on tam šel
Vypadaly super.
Pak tam za ním přijde nějaká ženská a ta se na mě podívá.
A řekne: „Podívej se na svou holku. Je tak žárlivá.“
A já jen…
A Nick se tomu chichotal.
A já…
- To by mi nepřišlo vtipný. - Nebylo to vtipný, Audriano.
Je to pro mě těžké, protože mám pocit,
že musím hodně měnit, co jsem za člověka.
Zaráží mě to.
Možná nejsem dost vyspělý? Já myslel, že jsem na manželství připravený.
Pochybuju sám o sobě.
Máš pocit, že se tě snažím měnit, ale to ne.
Když si někoho vezmeš, dojde ke změnám, protože je to jiné.
Flirtuješ,
ale když s někým jsi, musíš na něj brát ohledy.
Když to nedokážeš, netvař se, že ano, když to pak nepřijde.
Tohle jsi včera večer neříkala.
Co jsem říkala? Nechci mluvit o věcech,
o kterých ty nechceš mluvit, ale můžeš říct, jak ti bylo.
Do toho. Máš slovo.
Myslím, že vůči mně není vždy upřímný,
nejspíš si myslí, že pokud mi řekne věci na rovinu,
tak už pak nebudu chtít být v jeho životě.
Myslím, že se milujeme.
Ale když se rozhodne, že mi neřekne ano, pak už spolu nebudeme.
Co na to říkáš?
Jak jsem říkal včera, vím, že zpochybňuješ mou vyspělost,
sociální schopnosti a zda se postarám.
Zda zvládnu Lunu, zda s tebou zvládnu bydlet,
jak propojíme naše životy
a jestli dokážu pro náš vztah změnit svoje zvyky.
To je šest obrovských výhrad, které jsou tam od začátku.
Ale to se dá snadno změnit.
- Jo. - Venčit psa, to je snadné.
- Určitě. - Tak to udělej.
Ona mluví o věcech, které jsou jen činy,
to není tvoje podstata.
Je to jen změna tvojí rutiny a zvyklostí.
Najednou nejsi sám, ale jsi ve vztahu.
Jsem ochoten přijmout veškerá rizika a výzvy, ale…
- Je to risk a výzva? - Cože?
Chovat se jako ve vztahu?
- Ne, jsem ochoten to udělat. Bezpochyby. - Jo.
Nechci, aby z tebe byl jiný člověk.
Prosím, abys mě respektoval. Prosím, abys neflirtoval.
- Prosím… - Mám pocit, že si tě vážím.
-…abych dělal to, co dělám já. - Jo.
Nechci změnit tvou osobnost, abys změnil to, co rád děláš, koníčky.
To po tobě nechci.
Žádám o maličkosti, pro tebe jsou obrovské. Víš, co myslím?
Říkáš, že jsou to výzvy,
zní to, jako kdyby to pro tebe bylo náročné
a spousta práce, ale to přece není.
Jsou to jednoduché věci.
„Respektuj mě. Vyvenčit psa. Uklízej po sobě.“
Děláš, jako kdyby ses musel nějak hrozně moc měnit.
Vůbec.
Nemyslím si, že je to hrozné. Zvládnu to udělat.
Tak proč máš problém to udělat?
To jsem chtěla říct. Říkáš, že to není velká věc.
A pak říkáš, že pochybuješ, jestli se máte brát
kvůli těm šesti věcem, které jsi vyjmenoval.
Ona nechce měnit to, kým jsi.
Moc tě miluju a nepochybuju o tom, že mě miluješ.
Pochybuju jen o tom, jestli jsi připraven do toho jít naplno,
vzít si mě a být manželem, kterého si zasloužím.
Slyším svou matku!
- Ahoj! - Ahoj, mami!
- Moc mě těší. - Taky mě těší.
Posaďte se.
Přidejte se.
Je v sobotu obvykle takhle hrozná doprava?
- To je DC. Vždycky hrůza. - Nekonečný.
Vždycky hrůza.
- Půjdeme zítra zkoušet šaty? - Proboha.
Jsi připravená mě vidět v šatech?
Ne, prostě…
Říkala jsem, že si myslím, že mě podpoříte,
ale kdyby náhodou ne, tak nevím, jestli bych do toho šla.
Bez vás bych se nemohla vdávat.
Všichni mají v hlavě ten nejhorší možný scénář.
Musela jsem tvého tátu trochu krotit a říct mu,
že už nejste naše děti. Už jste dospělí.
A…
Vy jste nás na tuhle šílenost pozvali
a chcete nás u toho.
„Takže se uklidni.“
Mami!
Mami…
Můžete o tom přemýšlet intelektuálně, že si rozumíte,
ale někdy to prostě musíš cítit.
Já vím. A mami, cítím to.
- Dobře. - Vážně.
Potkala jsem toho pravého.
- Vítej v rodině. - Děkuju.
- Na zdraví? - Na zdraví.
Určitě nechceš utéct? Rychle?
- Táta říkal to samý. - Jsem rád, že budu součástí rodiny.
- Miluju tě. - Já tebe.
7 DNÍ DO SVATBY
Dneska je zkouška svatebních šatů.
A ty… Napsala sis svůj proslov?
Chtěla jsem vědět, co řeknu,
až najdeš šaty svých snů.
Tohle je pro mámu a dceru velký den.
Je to výjimečné.
Má to být výjimečný den.
Ale Nick není na stejné intelektuální úrovni.
Není na stejné úrovni humoru.
Ani kreativně, ani finančně.
Nikde se mi nevyrovná.
Včera poznal moje kamarádky a jim se nelíbil.
Pokud se milujete, tohle není podstatné.
Nezáleží na tom.
Miluju ho. Proto jsem pořád tady.
Prostě jen vidíš,
jaké by to mohlo být a hrozně chceš, aby to tak bylo.
Já vím.
Mám pocit, že ho učím milovat,
jak být ve vztahu a to vůči mně není fér.
když si chceš někoho vzít, tak to víš. Nepochybuješ.
Jo.
Bylo hezký tě vidět s někým a šťastnou.
Chceme, abys byla šťastná.
Chceme, abys byla šťastná
a nemůžeme tě ovlivňovat našimi názory.
- Je to na tobě. - Jo.
Myslím, že Nick už je na cestě.
Mám tě ráda.
Jo.
Panebože! Podívej na ty šaty!
To je něco.
Miluju to.
Jo. Tady nás oháknou.
Oháknou a obujou.
- Pánové. - Je tady.
Ahoj! Nazdar, chlape.
Ano, pane.
- Kdo si chce vyzkoušet obleky? - Já.
- Hannah tu není? - Schválně?
Asi ano.
Jo.
Včera jsem s ní mluvila o setkání s kamarádkami
a myslím, že to nedopadlo dobře.
Kamarádky. Nevím, jestli…
Ptala jsem se, jestli zrušila svatbu, ale to neřekla.
Ahoj.
Ahoj!
- Neruším? - Ne, vítej.
- Ne, nikdy. - Nikdy.
Zrovna jsme se bavili o Hannah, která tady s námi není.
- Hannah a Nick. - Ano.
Možná jí její kamarádky pomohly dojít k rozhodnutí,
jak naložit s tím vztahem, ale zatím nic nepotvrdila.
To mě mrzí, ale já jsem vám přišla říct,
že změníme téma, protože jsme tu kvůli výběru šatů.
Už za týden se budete vdávat.
Díky.
Začnu s Taylor. Koho sis přivedla s sebou?
- Mám tu mámu. - Ahoj, mami.
A sestřenici Cheryl.
Ahoj, Cheryl. Těší mě. Jaký byl váš první dojem z Garretta?
„To není její typ.“
- Jak vypadá? - Správně.
Ale když promluvil, a díval se na ni a říkal věci,
bylo vidět, že ji miluje.
Souhlasíš, že to není tvůj obvyklý typ?
Ano.
Není to fascinující?
Je. Ale přesně o tohle tady jde.
Podle mě je to nejhezčí chlap na světě.
- Myslíš, že láska je slepá? - To je.
Marisso, kdo je tu s tebou?
Přivedla jsem mámu a nejlepší kamarádku ze střední, Brendu.
Těší mě.
Vždycky chtěla najít pravou lásku.
Někoho se stejně velkým srdcem
a pak jsem poznala Ramsese, který to největší srdce má.
A jsem ráda, že si k sobě našla pravý opak.
To potřebovala.
A myslím, že tihle dva dohromady budou fungovat napořád.
Už se víckrát vdávat nebude.
Vždycky mě rozbrečí.
Milá holka.
A ona si to moc zaslouží.
Ahoj, mami. Jak se cítíš?
Jo, asi dobře.
On je spíš…
hippie, jako…
- Kreativnější. - Jo, já nevím.
- Ne hypermužský. Je dokonalý. - Ne, vůbec ne.
Marissa udělá, co bude chtít.
Už jsem mu vyhrožovala, takže si dá pozor.
- Jo. - Že mu uříznu koule.
Kdyby udělal co?
Jestli jí ublížil.
Protože je tak dobrá duše. Je to dobrý člověk.
Ale věřím, že se rozhodla správně.
Vypadá v pohodě. Já nevím, začíná mi být horko.
Dobře, Ashley. Koho jsi dnes přivedla?
Mámu a dceru mé kmotry, Brittany.
Těší mě.
Jako bych ho znala už dlouho.
Skvělý chlap.
- To se mi líbí. - Mám radost.
Mám z ní velkou radost.
Mám z vás velkou radost a je skvělé, že tu máte mámy.
Dnes nás čeká vybírání svatebního obleku.
A je to sice oblek, ale není to obyčejný oblek.
Je to také odraz toho, kdo jste, jakou máte osobnost a styl.
Je odrazem lásky a oddanosti k vaší snoubence.
Takže tohle je velký den, chlapi.
Myslete na to, ale užijte si to.
Chtěl bych se seznámit s lidmi, kteří tu jsou s vámi.
Tylere, začneme s tebou.
Mám tady kámoše Jakea.
Můj kamarád Tevon. Je v mém životě od 17 let.
Od střední.
Pochyboval jsem.
Tylera znám docela dobře,
ale ať už se v těch buňkách stalo cokoli, očividně to funguje.
Mluvil o Ashley.
Povídá: „Je to nejlepší holka na světě.“
Ptal jsem se ho, co to říkal a on: „Ty jo, já nevím.
Asi mi tam dali něco do jídla.
Nevím, co se děje, ale jsem zamilovaný.“
Když řekl tohle, došlo mi, že je to fakt.
- Jo. - Mám z tebe radost.
- Garrette, jak se cítíš? - Jsem v pohodě.
- Kdo je s sebou? - Trevor a Brandon.
Dva nejlepší kamarádi ze střední.
Co si o tom myslíte? Poznali jste Taylor?
Ano. Je skvělá.
Vypadá jako někdo, kdo… s tímhle maniakem udrží krok.
Garrett je velmi efektivní, zacílený a soustředěný člověk.
Pokud je ochoten otevřít svůj život někomu jinému,
tak to tak bude.
- Zdá se, že věříš jeho instinktům. - Stoprocentně.
- Ramsesi, koho máš s sebou? - Kamaráda Davida.
Je jako můj bratr. Známe se už přes deset let.
Zažili jsme toho v životě hodně, naše cesty byly podobné.
Mám pocit, že tenhle člověk mi opravdu rozumí.
Po prvním setkání mi utkvěla jedna věc v hlavě.
Říkal jsi, že tě mají holky zaškatulkovaného.
Máš pocit, že jsi byl v tomhle experimentu
vnímaný skutečně takový, jaký jsi?
Jo. Pokaždé, když vidím Marissu,
tak se veškeré pochybnosti hned rozplynou a zmizí.
Každý den se s ní učím a rostu.
Dnes ráno jsem jí říkal, že se do ní každým dnem zamilovávám
víc a víc, protože objevuju nové detaily.
Těším se, až budu stát u oltáře a uvidím, jak jde ke mně.
Když se vám třem dívám do očí, vidím radost, vášeň
a lásku, kterou očividně cítíte, je to pro mě krásný pohled.
- Chci vám všem pogratulovat… - Děkuju.
…že jste došli až sem a jak jsem řekl,
již brzy budete stát u oltáře
a budete hledět do očí své krásné nevěstě.
A pak vás čeká nejdůležitější rozhodnutí v životě.
Řeknete ano člověku, do kterého jste se zamilovali beze zraku,
nebo od něj navždy odejdete?
Je láska opravdu slepá?
Doufáme, že ano.
Na zdraví vám všem a na šaty, ve kterých se budete vdávat
a ve kterých začne vaše cesta do zbytku života.
Moc vám to přeju.
Děkuju.
Jdeme na to.
Děkuju, že jste přišli.
Mám pocit, že Ashley můžu říct cokoliv. Zná nejistoty, slabá místa.
Brečel jsem. Brala mě takového, jaký jsem.
Nemusím si nasazovat drsnou tvář.
- Můžu projevit emoce. - Mám z tebe radost.
Vidíš? Sakra…
Hele, začíná se dojímat.
Opovaž se.
Musel to rozchodit.
- Už bylo načase. - No tak, v pohodě.
- Už bylo načase. No tak. - Klídek.
- Vyrůstal jsi v něčem jiném. - To je šílený.
Takového Tylera neznám. Seš v pohodě?
Budeš dobrej. Jestli s tebou zvládla tohle, tak dobrý.
- V pohodě? - V pohodě.
Tohle nejsou slzy smutku, ale slzy radosti.
Ashley!
Princezna Ashley!
- Jak se v nich cítíš? - Líbí se mi.
Jen si říkám, jestli to není moc.
V den svatby není nic příliš.
To je fakt.
To je dobrý.
Líbí se mi ten závoj.
- Sakra! - Jo!
Závoj.
Já věděla, že tohle jednou přijde.
Jednou! Fakt!
Jednu dobu jsem tomu už nevěřila.
Jo.
Já věděla, že to přijde.
Chci si zkusit ty druhé, abych si potvrdila tyhle.
Mám z nich dobrej pocit.
Zvládneš tam vylézt?
Krásně ti sedí.
Mám pocit, že takhle to má být.
Ty předtím se mi fakt líbily, ale…
- Věř intuici. - Tohle je… Jo.
Jo.
Je to nádhera.
Je to krásná holka.
Je to Barbie!
- Myslíš? - To si piš.
- Vypadáš krásně, princezno. - Děkuju.
Jak sis vždycky představovala. Vypadáš úžasně.
Tyler má štěstí.
- Obří štěstí. - Vypadáš…
Vypadáš jako nevěsta. Rozhodně má štěstí.
Umíš si vedle sebe představit Tylera?
Jo.
Umím.
- Jo. - Ty záříš.
Jako kdybys měla jít k oltáři teď.
- Vypadáš dokonale. - Děkuju.
- Neměla bys brečet. - Začínám se dojímat.
Byly to temné dny,
zažila jsem chvíle, kdy máte pocit, že si to nezasloužíte.
A když tu teď stojím s vědomím, že si mě někdo vybral bez…
ohledu na cokoli, to je vážně síla.
Ale jsem fakt šťastná, mám ze sebe radost.
- Chci tě obejmout. - Jo.
- Mám tě moc ráda. - Já tebe taky.
Bude z tebe krásná nevěsta a krásná manželka.
- Jsi připraven na smoking? - Ano, pane.
- Kdy jsi ho měl naposledy? - Už jsem byl jednou ženatý.
Ale mám pocit, že jsem… od té doby trochu zesílil.
- Tak si to změříme. - Jistě.
Dobře.
Taky mám dlouhé ruce.
Kde nosíš kalhoty? Tady?
- Perfektní. - Tak hele.
- Chceš, aby byly vidět ponožky? - Trochu jo.
Tomu se říká „kotníkový výstřih“.
Kotníkový výstřih.
- Jo, kousek výstřihu chceme. - Tak dobře…
Fandím kotníkovým výstřihům.
- Dobře. - Podruhé.
Podruhé.
Poučil jsem se z chyb, které jsem udělal v prvním manželství.
- Jasně. - S Marissou tomu věřím.
Prostě to zvládneme.
Jo, zvládnete.
Je mezi námi vážně skvělý vztah a silné pouto.
Myslím, že můžeme překonat cokoli, takže…
Dobře, je to tady! Moc se těším.
- Jo. - Je to nádhera.
Úžasné.
Bože, malá princezna.
Hodně princeznovské. Nevím, co si o tom myslím.
Je to moc krásné.
Zdá se mi to moc holčičí… jestli to dává smysl.
- Ano. - Jo.
Jako malá holka.
- Jo. - Není to sofistikované.
Jo.
Mně to připadá moc krásné.
Tohle je maličká Marissa v sukýnce a dřevácích,
která chodí po bytě a cvaká podpatky,
protože chtěla být princeznou.
Vím, že ji vidíte jinak, ale tohle je Marissa, kterou vidím já
v pohádkových šatech
a v těch šatičkách s tylovou sukní.
A právě proto to možná nejsou ty pravé, protože už není malá.
- Je žena. - Ale chápu, proč je vybrala.
- Jo. - Je vidět, že se ti to nelíbí.
Ne.
Další!
Tak fajn.
Jak se cítíš?
Jaký máš pocit, že se kamarádka ze střední vdává?
Mám z ní radost.
Všichni kluci, se kterými chodila…
Takže je fajn, že konečně…
Jo, dneska mu kvůli něčemu volala a on spěchal k tomu krejčímu.
On spěchal a ona říkala, že pokud to nejde, nemusí,
ale on všeho nechal a šel to pro ni udělat.
A je to prostě… Zdá se, že je upřímný.
- Tak jo. Jdu k vám. - Dobře.
- Ano. - Ano.
Už brečím.
To je boží, kočko.
Dokonalej zadek.
- Skvěle sedí. - Ano.
Miluju to. Krásně sedí, kočko.
- Líbí se ti? - To se mi líbí moc.
Jsem hrozná plačka.
To nic, kočko.
Asi bych chtěla vyčesané vlasy.
To je krásný a zvýrazní to tvůj obličej.
Jo.
- Jo. - Páni, Marisso.
To je ono.
Nádhera.
Vypadáš naprosto úchvatně.
Dobře, ne, tohle je…
To je perfektní.
- To jsou ony. Jo, já… - Jo, to jsou ony.
- Podívej se na ni. - Ty záříš.
- Jo? - Víc než normálně.
Jsem totální nevěsta!
Vím, že to zní divně.
- Připadám si jako dospělá. - Jo.
Jsem hodně hravá
a mladá srdcem, že občas zapomínám, že je mi 31.
A při pohledu na tohle si říkám, že vypadám jako dospělá.
- Jo. - Žena, co se bude vdávat.
Ale u maminky se můžeš vždy vybrečet.
Ano, mami. Pamatuješ, jak ses ptala,
čím chci být, až vyrostu? Já řekla, že manželka.
A ona: „Ne.“
„Budeš právnička, doktorka, žádná manželka!“
V tom jsem vyrůstala.
Nejsem proti, ale chtěla jsem, aby měla něco svého.
Jo. Ano. Jsem právnička.
Jo.
Věděla jsem, že se chci vdát protože jsem velký romantik.
Jo.
Miluju lásku.
A Ramses miluje lásku, mám ideálního partnera.
Ano. Je krásná a jsem ráda, že je šťastná.
Ano.
- Těším se na svatbu. - Jo.
- Je nadšená. - Jo.
Budu v nich celou noc. Nesundám je.
Jo.
Nemáš nějaké obavy z toho, že jsi toho člověka poznal…
před měsícem?
- Jo. Moc toho nevíš. - Hodně toho řešíš.
Určitě vedete hluboké rozhovory jak nakládat s financemi
a další věci ze života,
ale je tu ještě spousta neznámého…
Jo. Každý den se bavíme.
Už je to měsíc. A pak se řídíš pocity.
Jak se cítím, když jsem tady? Jak se cítím dnes?
Všechno mi říká, že bych byl idiot, kdybych odmítl.
Tohle je pro mě ta pravá.
A když se takhle cítíš každý den…
Jo, uvědomuješ si, že je to krátký. Možná předčasný.
- Ale nechci ji ztratit. - Jo.
Myslíš, že je možné, že odmítne ona?
Nikdy nevíš. Můžu udělat nějakou blbost.
Nebo jí něco dojde.
Nebo třeba máma něco řekne a začne pochybovat.
- Mají velký vliv? - Její rodiče mají velký vliv.
To asi u vás obou.
Naši jsou rozhození, ale podporují nás.
Nelíbí se jim, že bych se stěhoval do San Diega.
Nikdy jsem nebyl v situaci,
kdy bych neměl ve vztahu totální kontrolu…
Ale já s ní chci být.
Moc hezký.
Miluju to. Je to velmi lichotivé.
Jednoduché, ale hezké detaily.
Moc hezké.
A mají kapsy.
Na to jste určitě čekali.
Jsou nádherné.
Ráda si představuju, jak mě v tom Garrett uvidí.
Jo.
Představovat si ho na konci a jaká bude jeho reakce.
Mami, co myslíš?
Pěkné šaty.
Dobře, no…
Jsou pěkné, ještě jsem neskončila.
Jsou to krásné šaty.
Krásná barva.
Ale nejsem si jimi úplně jistá.
- Upřímný názor máme rádi. - Jo.
- Poznáš to. - Pravda.
Když to víš, tak to víš. A já s těmi šaty nevím.
Takže další?
Dnešek je velký den i pro mámu, protože ona byla ta máma,
který mi šila všechny kostýmy
a upravovala oblečení.
Když mě vidí ve svatebních šatech, je to velký okamžik.
Dobře, dámy.
Dobře!
Jo!
Taylor, to se mi líbí.
Jsou to ony? Ještě jsem se neviděla.
Podívej se na sebe!
Je to nádhera.
- Barva, styl… - Ta barva je krásná.
Ty se mi líbí. Chci je nosit.
- Tohle je stopro. Ty pravé. - Souhlasím.
Úžasné, Taylor.
Panebože.
Na těch šatech se mi líbí všechno.
Vypadáš nádherně.
Taylor.
Vypadáš jak nevěsta.
Taylor, budeš se vdávat.
Tohle je přesně ona. Nekřičí to.
a jsou výjimečné.
Je to nádhera. A ty knoflíky vzadu…
Je to o těch detailech.
Moc krásné.
Díky, mamčo.
Člověk si říká,
že se bude jeho dcera vdávat, ale najednou je to tady.
Vážně se to děje.
Moc ti to sluší.
Díky, mami. Vím, že to není tak, jak jsme mysleli, ale…
asi už jsem taková.
Vždycky je to trochu jinak.
Ty šaty jsou krásné,
ale to, že seš tady se mnou, to je pro mě nejdůležitější.
Je to tady.
Jo.
Cítím se poctěná, že můžu
být součástí takových krásných okamžiků tvého života,
které se budeš navždy pamatovat.
A jinak bych to ani nechtěla.
Mám tě ráda.
- Garrett bude unešený. - Jo!
Vypadáš úchvatně.
- Ahoj. - Ahoj.
- Jenom to odložím. - Dobře.
V buňkách jsi říkal, že chceš někoho, kdo tě bude tlačit.
- Jo. - A pomáhat ti růst.
Jo.
- Myslíš, že jsem to udělala? - Jo.
Nebylo to až moc?
Občas možná jo.
Když si vzpomenu na ten první drobný incident
s tou ženou a když jsem si dělala poznámky.
Tohle byl můj seznam. Bylo to…
„Respekt, mimo, sociální povědomí…“
„Zralost, sebevědomí versus něco.“
„Zralost, sebevědomí versus ego.“
Těch pět bodů tam stále je. Ty nikam nezmizely.
- Jo. - Protože tvé činy se stále opakovaly.
Nevidím u tebe vnímání okolí. Respekt nemáš.
Ego a sebevědomí.
Abys byl spokojený, potřebuješ čechrat ego.
Ty říkáš, že jsi sebevědomý
a já tě srážím, ale podle mě je to jen ego.
Nevnímáš to.
Jako bys neviděl, jak se cítím.
Mrzí mě, že se tak cítíš.
Nerozumím ti.
Nechápu to. Nechápu.
Například situace s Katie.
Mám konkrétní příklady. Nevím, jestli ty, ale já ano.
Já si věci pamatuju, vím, že ty ne.
Jen mě bezdůvodně urážíš.
- Je to pravda. - Není to pravda.
Je to moje pravda.
Slyšíš, jak mě ponižuješ? Mluvíš se mnou spatra.
Nejsme si rovni.
Vůbec se tak necítím.
Z nějakého důvodu máš pocit, že se o sebe nepostarám.
Že se nedokážu postarat o tebe, ano i nic jiného.
Jaké jsou tvé povinnosti v životě?
- Platby, já… - Co platíš?
- Mluvili jsme o tom. - Co platíš?
Moje auto, benzín, pojištění.
- To je asi všechno. - Dobře.
Bydlím u rodičů, nájem platit nemusím.
Moje povinnosti jsou starat se o sebe,
starat se o práci.
Pečovat o lidi kolem sebe a zajistit jim bezpečí.
Mám kočku.
- Není to jako péče o psa… - Kdo ji krmí?
Táta vstává v půl sedmé, tak ji krmí.
- Za tu kočku zodpovídáš? - Jo.
Je na mně, abych čistil její záchod.
Doplnit vodu a jídlo. Kočky nejsou náročné.
Jen jim doplňuješ v průběhu dne jídlo.
Doplníš čerstvou vodu a to je vlastně celý.
Hračka. Pomazlit ji.
Jsem prostý člověk. Jaké mám povinnosti?
Prostí nepotřebují moc zodpovědnosti.
Moje zodpovědnost je být co nejlepší syn a přítel.
Snažit se uspět v realitním světě.
Snažím se převzít iniciativu a…
Kdy jsi převzal iniciativu?
Takovou tě neznám.
Pořád do mě šiješ a říkáš, že jsi ze mě udělala chlapa.
Prostě jsi na mě dost tvrdá.
Nejsem ten typ, co by tu seděl
a vymýšlel věci, které ti může omlátit o hlavu.
- To by nefungovalo. - To podle tebe dělám?
Abych byl upřímný, je to trochu moc.
Víš proč?
Sepisuješ si to, abys nezapomněla?
Jo. Pokud je to náš poslední rozhovor, chci vědět,
že jsem řekla všechno, co cítím.
Snažila jsem se a snažím se,
protože tě miluju a moc chci, aby to vyšlo.
Je to jako…
Kdy si sundám ty růžové brýle
a podívám se na realitu?
Dneska si máš zkoušet svůj oblek a já svatební šaty.
Ale já nemůžu, není to vůči mně fér.
Není fér vůči tobě, aby sis zkoušel oblek
a já svatební šaty a abychom tam šli.
Co jsem udělala?
Zavolala ti a řekla, že ti nemůžu nic zatajovat.
Miluju tě. To bych ti neudělala.
A ty se chceš domlouvat na dalším postupu,
abys nevypadal blbě.
„Nechci být za špatného.“ To jsi mi řekl, Nicku.
Věděl jsem, že to bude drsný rozhovor.
- „Sakra…“ - Proč myslíš, že budeš vypadat špatně?
Říkáš, že jsi mě vůbec neznala.
Nevím, kdo jsi. Nedokážu ti číst myšlenky. Nejsi…
Nerozumím ti.
Tohle je…
Tohle jsem teď já.
Tohle jsem já.
Nick umí lidem říkat, co chtějí slyšet.
A cítím se velmi zmanipulovaná. A cítím se velmi slabá.
Hodně se bál, jak ho budou jeho kamarádi, rodina
a všichni ostatní vnímat a jak špatně bude vypadat.
Místo toho, aby se soustředil na mě, na otevřenost a upřímnost.
Nevím, jestli je skutečný.
Někdy musíš být skutečný
a upřímný a já jsem totálně skutečná a upřímná.
Ty teď víš, že to nebude fungovat.
Nebudeme se brát.
Jak se cítíš?
Je to jeden z nejhorších pocitů v mém životě.
Já nevím, možná jsem to mohl udělat líp.
Jo.
Miloval mě? Nevím. Záleželo mu na mně? Nevím.
Myslel jsem, že jsem pro tebe dost dobrý, a celou dobu jsem se mýlil.
Myslel jsem, že mi rozumíš. Mýlil jsem se.
Myslel jsem, že jsi připravená se vzít a…
- Myslíš, že nejsem připravená se vdát? - Za mě.
Miluju tě, víš?
Takže to bude na prd.
Jedna z nejtěžších chvil v životě.
- Víš? Že jsme tam nedošli. - Jo.
A když to zmizí jak lusknutím prstů, to je…
Nepřestanu na tebe myslet, vždy mi zůstaneš v srdci.
Nešel jsem do toho s postranními úmysly.
Chtěl jsem se oženit a najít lásku.
Kéž bychom prožili ty další dny.
Týden spolu.
Chtěl jsem do toho dát všechno až do poslední vteřiny
a pak se rozhodnout.
Ona ale cítila, že kdyby pokračovala, řekl bych u oltáře ne.
To bych nikdy neudělal.
Nedotáhl jsem to až sem jen tak.
Jak to říkala Kim K. V tý písničce od Drakea.
„Nedotáhnu to až sem jen tak.“
Takže… ani já.
Já to dotáhl sem, abych se oženil.
A je mi zle z toho, že jsem ztratil člověka,
kterého bych mohl milovat po zbytek svého života.
Já už se asi nechci snažit,
Miluju tě.
- Taky tě miluju. - Chceš mě obejmout?
4 DNY DO SVATBY
- Nádhera. - Jo.
Dnes je náš poslední velký den před velkým dnem, svatbou.
To je strašně příjemný!
Panebože. To je paráda.
Už tady zůstanu.
Jsem romantik.
Moc se na ten den těším.
Až uvidím Marissu, jak kráčí v šatech uličkou.
- Na zdraví. - Dobře.
Bude někdo z vaší rodiny z Guyany na svatbě?
Tys je nepozval?
- No, ne… - Nemůžu ven.
Nejsem s nimi v tak blízkém kontaktu, jak bych chtěl.
Nevím, kdo z nich vlastně… Asi o tom vědí, ale…
- Jak by to věděli? - Sledují moji bývalou ženu na Facebooku.
Jo.
Byli na mé první svatbě.
Začínám znovu.
Začíná…
Snad ti to vydrží.
Tohle je rozhodně naposledy.
- Moje první a jediná. - Jo?
Nechci jít ve stopách své rodiny a rozvádět se.
Toho se bojíš?
Přemýšlím o tom, protože v mé rodině je to častý jev.
- Jo. - Vím, že se to může stát i nám.
- To fakt nechci. - Jo.
Byla bych ochotná být nešťastná
asi pět až sedm let než se rozvedu.
- Pět až sedm let? Zlato! - Vím, že je to dlouhá doba, ale…
Budeš mít období života, kdy jsi nešťastný.
Pět až sedm let nešťastných? To je dlouhá doba.
Už jsem se jednou rozvedl, tak…
Je to děsivé, protože bys to mohl zopakovat.
Ale teď to bude úplně jiný.
Chápu, jak to máš nastavené, prostě chceš problémy řešit.
Prostě bych se hned nerozvedla.
V mojí rodině žádný otec nevydržel dlouho.
Jo.
Jaký máš pocit z rozhovoru s mámou?
Myslíš, že už tě začíná přijímat?
Má dobré srdce.
Myslím, že je jen…
Je to tak rychlé a z ničeho nic,
takže má logicky svoje…
obavy a tak.
Myslím, že až se vezmeme, tak to bude lepší.
Myslím na to, abych koupila tvojí mámě květiny.
Chci jí dát dárek, co jsme jí koupili v Mexiku.
Budeš na tyhle věci myslet u mojí mámy, nebo ti to mám připomínat?
Víš? Nechci ti to připomínat.
Jo. To je fér.
- Nemusíš pro mámu shánět dárek. - O to nejde.
Chci koupit dárek pro tvou mámu, ale jde mi o to,
že ty přemýšlíš světelnou rychlostí
a přeskakuješ z toho, že uděláme něco na svatbě,
najednou je to jinak a chceš to udělat při setkání.
Skáčeš z…
Na svatbě pořád něco uděláme.
Takže teď…
Tak si představuješ dárek pro mámu při večeři?
Měl bys jí přinést květiny, poprvé jsme je neměli.
Dobře. Jo.
Jen potřebuju vědět, jak o tom přemýšlíš.
Já nevím. Dělej, co chceš.
Nebudu ti říkat, ať mámě něco koupíš.
Myslím, že bys měl dělat, co je podle tebe vhodné.
Jo.
Neříkáš mi, abych tvojí mámě koupila dárek.
Dělám to, protože to chci a připadá mi to správné.
Chápu, co říkáš.
Nechceš mi říkat, co mám dělat.
A nechci tě zahltit, protože vím, že je toho na tebe hodně.
Ale zároveň si říkám, že já na ty věci taky myslím.
Zažil jsi mě v tom týdnu, kdy to bylo hodně náročné,
můj týden s PMS a tak,
ale je to jako… i když jsem ve stresu,
snažím se dokončit práva, do toho neustálé dojíždění,
domácí úkoly, papíry, cvičné procesy,
do toho všechno, co děláme spolu a věci kolem svatby.
Je to jako…
Jen si myslím…
Je to jako…
- Mohl bych dělat víc. - Dobře.
Věci jako svatební dary, e-mail ohledně písničky
a pořadí.
Napadlo by tě to, kdybych to nezmínila?
Jsou to důležité věci, ale…
Nechci, aby to znělo, že je mi to jedno, ale soustředím se na to,
abychom byli v pohodě my dva
a všechno, co je mezi námi.
Asi podvědomě dávám věcem jinou prioritu
a kam zaměřuju svou energii. A je to důležité,
ale je těžké najít energii
a soustředit se na věci,
které v tuhle chvíli asi nejsou zásadní.
Nesnáším, když tohle říkáš,
protože nechci mít pocit, že to zařizuju sama.
Ne, to chápu. Jo. Možná se fakt hodně vezu jako…
Jo, je to stereotypně chlapské…
A toho se nejvíc bojím, v životě, nejen při svatbě,
ale třeba mít děti s mužem, který neponese mentální zátěž.
To nechci. Mluvili jsme o tom v buňkách.
To ve vztahu fakt nechci.
Omlouvám se. Mrzí mě, pokud máš pocit, že to stojí celé na tobě,
že to celé táhneš.
- Ale slyším tě. - Dobře.
- Hlavně, že mě slyšíš. - Jo, slyším.
Chápu tvůj postoj.
Budu na to myslet.
- Jo, dobře. - Zvládnu to líp.
Sleduju tě.
- Já vím, že… - Mám strach.
- Máš své obavy. - Jo.
- Myslím, že jsme si navzájem prospěšní. - Já taky.
- Jak se cítíš? - Cítím se dobře.
- Jo? - Jo.
- Miluju tě. - Já tebe.
Co to dělám?
Souhlasil jsi s tím, pamatuj. Až poletíš, říkej si, že jsi souhlasil.
Nepoletíme moc vysoko, že ne?
Asi tři kilometry.
Ani nevím, co to u letadla znamená.
Jak dlouho trvá volný pád?
Asi 40 vteřin.
- Jo. - Nebo do konce života.
Mám strach, fakt.
Vždy jsem chtěla před svatbou skočit z letadla.
Líbí se mi ta myšlenka skutečného skoku do neznáma.
Metaforicky i ve skutečnosti.
A myslím si, že pokud to s partnerem zvládneme,
tak zvládneme cokoli.
- Taky jsem nervózní. Nemysli si… - Vypadáš v pohodě, vyrovnaná.
Protože ještě nejsem v letadle a před tím skokem.
Bude mě muset vyhodit.
Sama to nezvládnu.
- Připraveni? - Připraveni!
- Je to tady. Za chvíli letíme. - Paráda.
- Chceš pryč? - Kam až tě zavede láska.
Jsme ve vzduchu!
- Otevřu dveře. Připraven? - Ne.
Bojím se.
Panebože.
Pohled pro bohy.
- Díky, Ježíši. Nejvíc. - Dobrá práce.
Nahoru.
Paráda!
Jo!
- Běž za ní. - Jo.
To bylo…
Panebože! Jak se cítíš?
Jak se cítíš?
- Šel bych znovu. - Já to říkala.
Ty kráso.
To byla nejbláznivější věc, jakou jsem kdy udělala.
Nejlepší zážitek v životě.
- Šli byste znovu? - Jo.
- Šla bych. - Jo.
Rozhodně bych šel znovu. To plachtění bylo nejlepší.
- Díky, že jsi mě donutila. Miluju tě. - Miluju tě.
To byla zábava.
Jahody máčené v čokoládě.
To je krásný.
Jsem na tebe pyšná. Ani nevíš jak.
Nikdo jiný by mě k tomu nepřekecal.
Ani máma.
Nikdo, nikdo z mých kamarádů, nikdo z rodiny.
Leda by přišel ježíš a řekl, že mě vezme s sebou.
Teď už to chápeš. Asi ne celý život, ale od…
- Chceš tohle? - Od střední. Jo.
Říkala jsem, že den před svatbou skočím
s manželem z letadla.
Máma vždycky: „Ale proč? Co když to nepřežijete?“
Já věděla, že přežijeme.
Když jsi v té výšce, plachtíš a koukáš na všechno pod tebou,
to jsem si říkal, že je to nejlepší zážitek mého života.
Vážně. Do příštího týdne.
Vidíš? Já v buňkách nekecal.
- Jo. - Slíbil jsem to.
V životě jsem se tak nebál.
Když skočíš, musíš hodně věcí pustit.
Skočím do tohohle života s Ashley.
Mám pocit, že teď zvládneme cokoli. Jako třeba porod.
Toho se asi nebojím.
Ty nemáš čeho, ale já musím vytlačit na svět dítě.
To mě vážně děsí.
- Toho se bojím nejvíc. - Budu tě držet za ruku jako ty mě.
Ty tolik neriskuješ.
Ty musíš jen správně vystřelit a pak…
- Doslova. - Zábavná část.
Darovat. svůj díl a pak mi v průběhu pomáhat.
- Nedaruju. Jsme manželé. - Ne.
- Jo. - Nepoužívejme tenhle…
- Tak jo. - Zlato!
- Špatná volba slov! - Ani nechceš…
Špatná volba slov.
Dobře, tak ty prostě musíš jen dát…
- Své ženě! - Nedávám… Dělíme se.
- Jo, ale… - „Naval to sem.“
Nemusíš to dítě odnosit. To je síla.
To je.
Toho se asi bojím nejvíc.
Když mi budeš pomáhat, tak to určitě zvládneme.
Budu tam.
Když budeš po mém boku a podpoříš mě,
půjdeš se mnou do toho rizika, tak podle mě zvládneme cokoli.
- Miluju tě. - Miluju tě.
- Děkuju. - Vítej.
- Panebože. - Páni.
- Dobře. To je mazec. - To je super.
To je fakt ujetý.
Připadám si jako ve filmu.
Jo, to je šílený.
Když sem vejdete, skoro vám exploduje hlava.
Barvy a světla a… Je to spojení vědy a umění.
Je to perfektní, oba se s Taylor věnujeme vědě.
Jsme vědci a zároveň máme kreativní stránku…
Tahle galerie nás fakt baví. Je to skvělý.
- Podívej. - Světlo tvého života?
- Jo. Je to znamení. - Uprostřed vesmíru?
Do svatby zbývá pár dní,
tohle je nový pohled na tíhu našeho rozhodování.
Je to velmi skutečné, doléhá to na vás, ale je to krásná věc.
Už to není děsivé. Je to nádhera.
Tamhle je Fredericksburg.
Je to nádhera. Jsem vážně nadšený, šťastný.
Je to skvělý.
Co? Proč se mi směješ?
Děláš mi radost. Nevím, co ti mám říct.
Pěkný. Děkuju.
Pár dní se neuvidíme.
Kdo ti v noci zalepí pusu?
Někoho si najmu.
Je to součást svatebního zážitku.
Budeš brečet, až mě uvidíš u oltáře?
Ani omylem.
- Ani omylem? - Ani omylem.
Ne, snažím se přesvědčit sám sebe.
- Určitě je tu šance. - Jaká je p-hodnota?
Šance na výhru vysoká.
Šance na pláč nízká, nikoli však nulová.
Bude to nádherné zakončení úžasně chaotického, báječného,
jedinečného a místy stresujícího zážitku.
Máš pocit, že jsi byl v průběhu víc ve stresu než šťastný?
Víc ve stresu než šťastný? Ani omylem.
Nejšťastnější dny mého života.
Našel jsem člověka, se kterým strávím život,
to je krásný pocit.
A co ty?
Nebylo to až tak stresující,
když je vedle mě někdo jako ty, můj nejlepší kamarád.
Bylo to super.
- Ty mě snad miluješ? - Víš, že já…
Ano, miluju tě. Jsem do tebe blázen.
Nepotřebuješ mi ještě něco říct?
Jo, na tuhle chvíli jsem čekal.
Hořčice bude ve spíži.
- Ne v lednici. - Ujetý.
Není.
Hnědá hořčice, ano, je v ní cukr.
Žlutá je jen mleté hořčičné semínko.
- Může někdo… - Standardní žlutá hořčice.
Kdo by nenechal otevřenou hořčici v lednici?
Je to mleté hořčičné semínko a ocet.
Budeme mít oddělené koupelny a oddělené hořčice.
- Chceš víc? - Ne, jsem v pohodě.
Není to vtipné? Už nebudeš brát holky na rande.
- Jen manželku. - Díky bohu.
„Díky bohu“?
Strašně rád tohle nechám v minulosti.
Cílem bylo najít tebe, ne?
Takže teď jsem tady. Je to…
Cítím se uvolněně.
Ale moc si nezvykej.
„Moc si nezvykej.“ Tohle mi radil tvůj táta.
Chytrý muž.
Jako by mě dobře znal, nebo co.
Mám pocit, že se úplně poprvé řídíme intuicí
při zásadním rozhodnutí.
Já jsem si opravdu jistá a jsem neskutečně šťastná.
A těším se na všechno, co přijde, až budeme jen my dva.
Já taky.
Snažíš se mě rozbrečet.
- Miluju tě. - Taky tě miluju. Na život.
2 DNY DO SVATBY
CENTRUM DRŘTE SE VLEVO
Co si myslíš?
Já nevím. Je to síla.
Upřímně nechci dělat unáhlené rozhodnutí.
Dokázali jsme vyřešit naše problémy. Dokázali jsme to probrat.
Ale tohle je jedna z věcí, které…
Co se týče prožívání…
toho, jaké to je, fungovat spolu, žít spolu a tak vůbec.
Je to jako…
Bylo by to jiné, kdyby to byl problém celou dobu, ale…
Jako…
Říkal jsem, že nezpochybňuju, jestli tě miluju nebo ne.
Nechci tě ztratit, ale nejde jen o manželství.
Není to jen o lásce. Láska je důležitá.
Nesmírně důležitá.
Ale není to jen o ní. Musí fungovat i jiné věci.
Já nevím…
Nevím, kterým směrem se vydat.
Nemáš pocit, že jsi prostě mluvil s pár lidmi
a najednou o tom uvažuješ jinak?
Je úplně normální být nervózní,
ale občas vnější vliv ničemu nepomůže.
Nechat se těmi lidmi ovlivňovat… Oni tu s námi nejsou.
Nezažili to, co jsme spolu zažili.
Zamilovanost je riskantní. Manželství je navždy.
Už to nechci opakovat. Už to neudělám.
Je to navždy. Když ne tohle, tak nic.
Děsí mě to, protože člověk se nechce rozvádět.
Nechci zažít, že bychom se rozvedli.
Čeká nás skvělá budoucnost.
Chci si tě vzít.
Risk je v tom, že do toho dáme všechno, budeme zcela otevření,
odevzdáme si své duše
a ono to nevyjde.
To je riziko zamilovanosti.
Všichni se toho bojíme.
Ale to je riziko každé lásky, Ramsesi.
JEŠTĚ UVIDÍTE
FINÁLE LÁSKA JE SLEPÁ
Povstaňte.
Nyní se ukáže, zda je láska slepá.
Překlad titulků: Zuzana Matějková