Мені страшно, бо що як дівчина, до якої в мене виникнуть почуття,
не відчуватиме того ж до мене.
Поїхали!
Я тут заради реального шансу знайти справжнє кохання.
У 80 років ми будемо не такі гарні,
тому для мене важливо, щоб мене любили за внутрішній світ.
Бо лише це має значення.
На кохання заслуговують усі.
Я хочу свого єдиного. Тут і зараз. І я його знайду.
Вона, як мрія. Наче вона була створена для мене.
Цей емоційний потяг так наповнює життям!
Я ще не відчувала такого чистого й водночас шаленого кохання.
Ти показала мені кохання.
Я не думав, що можливо відчувати подібне.
Я вперше можу бути собою.
Я вважаю, що самого кохання недостатньо.
Так не чесно.
Як можна бути таким упевненим…
і передумати?
Якби я не був заручений, то переспав би з тобою.
-Думаю, ти приревнувала. -Я однаково спостерігала.
-Це мене відштовхнуло. -Я почуваюся зрадженим.
Я намагаюся розібратися, що пішло не так.
Не хочу, щоб наша історія стала такою.
Я люблю тебе.
А я — тебе.
Не уявляю майбутнього без неї.
Чи не найкраще, що може бути, — це кохати й бути коханим.
Я люблю тебе до смерті.
Чи приведе це кохання нас під вінець?
Прошу всіх встати.
ЛЮБОВ СЛІПА
Привіт, дамочки!
КІМНАТИ ДІВЧАТ
-Привіт! -Привіт!
Панове!
-Привіт! -Як життя?
-Вітаємо! -Вітаємо, хлопці.
-Як життя? -Сідайте.
-Уперед! -Привіт усім.
Привіт.
Я Ванесса Лаше.
А я Нік Лаше.
Вітаємо на шоу «Любов сліпа»!
Чим вас зацікавило шоу «Любов сліпа»?
Краса — не вічна. Мені потрібен той, хто пройде зі мною вогонь і воду.
Я зустрічався з дівчатами через зовнішність,
і поки з цього нічого не виходило.
Сподіваюся, тут я зможу знайти того, хто прийматиме
мої сильні й слабкі сторони.
Мені подобається, що тут пізнаватимуть мій внутрішній світ.
Я дуже хочу поговорити про майбутнє.
У світі традиційних побачень на першому-другому побаченні
на тебе дивляться, як на скажену, якщо ти питаєш: «Ти хочеш дітей?»
«Гадаєш, ти колись одружишся?»
Жодних обмежень! У цьому й уся краса шоу.
Ви справді можете говорити про все.
Я ще не була в тривалих стосунках.
Лише в стосунках-одноденках.
Я вже такий старий? Уперше чую такий термін.
Стільки нового!
Це тому, що ви вже давно в щасливому шлюбі.
У нашому світі все не так добре. Не треба вам сюди.
Якщо хочеш, пізніше можна погратися в стосунки-одноденки.
У світі побачень мало хто прагне одружитися.
Гадаю, справа в культурі, в музиці.
Те, що ви зібрали тут людей з однаковою метою,
зосереджує нас на ній.
Побачення — річ хаотична.
Цей процес — зовсім не такий хаотичний, так?
Вибір робите ви.
Ми готові одружитися.
Ми готові встановити цей зв'язок. Я вірю в цей процес.
На мою думку, в реальному світі на першому місці — фізичний зв'язок,
а тоді вже емоції.
Це шоу — така собі зворотна розробка.
«Зворотна розробка». Гарно.
Я дуже люблю свою роботу.
Я не роблю пауз, щоб роззирнутися, піти на побачення, не поспішати.
Шоу змушує мене зробити це пріоритетом.
Я дуже пишаюся собою… Я багато чого досягла в житті.
Навчання в коледжі, робота мрії.
Я знайшла роботу мрії, заробила багато грошей.
І я дуже хочу знайти кохання, але не можу, через роботу,
тож я кинула її, щоб бути тут.
Поринь у пошуки з головою!
-Так! Так і зроблю! -Чудово.
Чудово.
Протягом наступних десяти днів ви нарешті матимете шанс
закохатися, пізнаючи лише внутрішній світ одні одних.
Якщо ви закохаєтеся
й знайдете людину, з якою захочете провести решту життя,
то заручитеся
й тоді нарешті вперше побачите своїх наречених.
Лише за чотири тижні ви будете на власних весіллях,
і вам доведеться прийняти найважливіше рішення у своєму житті.
Чи одружитеся ви?
Чи вирішите попрощатися навіки?
Чи любов і справді сліпа? Сподіваємося, ви доведете, що так.
Більше жодних стосунків-одноденок.
Мить, на яку ви всі чекали:
кімнати побачень офіційно…
Відчинено.
Поїхали!
Уперед!
Уперед, дамочки.
-Поїхали! -Ну ж бо!
-О боже, здурітоньки! -Сьогодні великий день.
Перше побачення! Це може бути ваша дружина!
-Дозволиш запитати, як тебе звуть? -Ешлі В.
«В» означає «вірна дружина», дякую.
-Можна поставити серйозне запитання? -Так.
Який твій улюблений смаколик із «Трейдер Джо»?
Я живу на їхній вівсянці.
Щоб вона була солодша, можна додати «Біскофф»,
а тоді ще полуниці й лохину.
Це незаконно смачно.
Ненавиджу листя салату. Хай на що його покладуть — я цього не їстиму.
ПЕРРІ, 31 РІК АГЕНТ ІЗ НЕРУХОМОСТІ
-Скільки тобі років? -Мені 36.
Я дуже вагаюся щодо старших дівчат.
ДЖЕЙСОН, 29 ПОМІЧНИК КРЕДИТНОГО СПЕЦІАЛІСТА
Скільки тобі? Почнімо з простого.
-Мені 28. -Мені 31.
ДЕВІД, 28 ПРОЄКТНИЙ МЕНЕДЖЕР
Як тобі таке?
-Вік — це лише число. -Так і є!
Коли тобі за 30, стає важко. Вибираєш із того, що залишилося.
Шукаєш чоловіка, порпаєшся — може, десь залежалася перлина.
Я спітніла.
Але не знаю, як сталося що я досі самотня.
Зусиль я доклала чимало, та й зацікавленості мені не бракує.
Я завжди хотіла вийти заміж,
особливо тому, що мама й тато розлучилися, коли мені було шість.
Тоді мама вийшла заміж ще раз, але все знову не склалося.
Пам'ятаю, як я колись дивилася на неї й казала:
«Не хвилюйся, матусю, колись у нас буде
такий татко, як у фільмах».
Я вийду заміж, і мій шлюб не розпадеться.
-З ким я маю приємність розмовляти? -З Ешлі Ей, а ти хто?
-Я Тайлер. Як ти? -Добре, а ти?
-Я хвилююся. Мене нудить. -Серйозно?
-Я дуже хвилююся. -Не хвилюйся.
-Зі мною легко розмовляти. -Твій голос заспокоює.
Але, типу…
Почнімо з простого.
-Чим ти любиш займатися? -Я люблю прогулянки, походи.
-Гарно. -Я недавно завів цуценя.
Три місяці тому.
-Отже… -Яке?
Австралійську вівчарку. Ходить зі мною в походи.
-Як гарно! -А ти?
Я люблю бувати в нових ресторанах.
Я гурманка.
-Я обожнюю їжу. Люблю готувати. -Чудово.
-Ти готуєш? -Так.
-Записуємо! -Так.
Дай-но подумаю, що ще простого можна запитати…
Вибач, я придумав запитання, але через хвилювання…
-Усе гаразд. Це гарно, що ти хвилюєшся. -Ти мене заспокоюєш.
Твій голос розвіяв мою тривожність, наче…
-Я рада. -Так.
-Чудесно! -Це добре. Ким ти працюєш?
-Я директорка з маркетингу. -Гаразд.
А ще я в раді благодійної організації,
яка допомагає жінкам і дітям.
Це просто чудесно.
Це одна з моїх головних рис —
я завжди допомагаю тим, хто не може допомогти собі сам.
Треба передавати добро далі.
Якщо тобі пощастило, чому б не допомогти іншим?
-Так. Щодо дітей… -Так.
Це важлива річ.
-Ти хочеш дітей? -Я хочу дітей.
В ідеальному світі я піду звідси зі своїм чоловіком.
І ми одружимося…
-Ти підеш із чоловіком. -Мені подобається твоя впевненість.
Мої думки будуть із тобою.
Сподіваюся.
Тайлер — було в його хвилюванні щось привабливе.
Мене приваблює, коли хлопці можуть бути вразливими
й бути собою.
Здуріти!
Можу сказати, що за стіною є хороші люди.
Я вже чекаю наступного побачення.
Це божевілля.
Це щось неймовірне.
-Привіт! Як тебе звуть? -Ешлі Ей.
Я Нік Дорка.
«Дорка», не «Дірка». Таке в мене прізвище.
-Добридень! -Як мило!
Що саме, я?
Я люблю фліртувати. Люблю сарказм.
Таро, як справи?
Зі мною будь-яка розмова перетвориться на букет веселощів.
Судячи з нашої розмови, думаєш, я б сподобався твоїм друзям?
-Гадаю, так. -Думаєш?
Так.
-Думаєш? -Якщо судити із цієї розмови.
-Думаю, я б вразив твоїх друзів. -Хто?
-Яким спортом ти займалася? -Я граю в баскетбол.
Прекрасно!
-Ти була атакувальною захисницею? -Звідки ти знаєш?
-Із голосу зрозумів. -Добре.
У нього підвішений язик.
Бабій?
-Я все життя займаюся спортом. -Чудово.
Зараз я працюю в професійному футболі.
Скажи, що це «Командерс».
Ні, це краща команда.
Ти шанувальниця «Рейвенс»?
Ну, вони мені платять, крихітко.
Я був кікером і пантером…
Ти надто балакучий, як на кікера й пантера. Я тобі не вірю.
Я був кікером і пантером. Я був усеамериканським футболістом.
-У яких командах ти… -Я не грав у командах НФЛ.
-Ти був у XFL? -В XFL, у КФЛ.
Вір чи ні, але я носив козирок і рукав, коли був кікером.
Ти увійдеш в історію як найбільше чванько серед кікерів…
Дякую.
Наживо я ще більше чванько.
Скажу прямо.
Мені дуже пощастило мати можливість поговорити з тобою.
-Який ти чарівний! -Не сумуй за мною надто сильно.
Цей експеримент — найкраще, що я робив у житті.
Невідомо, з ким ти розмовлятимеш, чи підеш звідси самотнім,
чи освідчишся за кілька тижнів.
Вона до біса крута.
Але не думаю, що я колись закохувався.
-Привітики. -Привіт.
Чесно. Від цього трохи страшно. Саме це мене й лякає.
Я люблю своїх найкращих друзів і рідних, але йдеться про кохання.
Я тривожуся, хвилююся.
Рій думок, серце — в п'ятках.
Але якщо я хвилююся, через футбол чи роботу,
це означає, що це дуже важливо для мене.
Мене звуть Нік Д.
-Нік Д. -Так.
-Я запам'ятаю, Ніку Д. -Ще б пак!
А з ким я розмовляю?
Мене звуть Ханна.
Ти знала, що англійською твоє ім'я пишеться так само справа наліво?
Здуріти, правда?
-Скільки тобі років, Ханно? -Мені 26.
-А тобі? -Двадцять шість! Гаразд.
Мені 28.
Двадцять вісім. Ти теж молодий. Я наймолодша серед дівчат.
Я наймолодший серед хлопців. Це може нас об'єднати.
Але ми шукаємо кохання?
Я шукаю кохання. Я шукаю свою єдину.
-Споріднену душу. -Споріднену душу.
Хочу, щоб це сталося, й більше не перейматися.
-Так! -Ми вже на одній хвилі.
То що привело тебе в кімнати побачень?
На дивані кохання свого життя не знайдеш.
Ти сидиш у тіндері?
Ні, для мене це надто складно.
Ти виходиш кудись, і така: «Привіт! Я в супермаркеті, а ти де?»
Правда кумедно, що кохання можна знайти в супермаркеті?
Так кажуть, але зі мною такого не було.
Уявляю, як ти вибираєш якісь продукти, і така: «А в тебе гарний голос».
-Звідки ти, з Півдня? -Я із Західної Вірджинії.
Із дуже маленького містечка.
У школі була чирлідеркою, типова дівчина квотербека.
Я грав у футбол у коледжі, трішки професійно.
Гаразд, Ніку!
Я був кікером і пантером. То була моя пристрасть.
А тоді зі мною трапилася нерухомість.
Я обожнюю цю взаємодію,
коли допомагаєш людям із найважливішою покупкою в житті.
Але якби вибір залежав від мене, я б став спортсменом.
-Таке життя. -Таке життя.
Тоді я опинився в кімнаті побачень із 26-річною міс Ханною.
-Здуріти можна, правда? -Я неймовірна, найкраща на світі.
-Так, ти чудова. -Ти теж.
Якби ми вчилися в одній школі, ти б зустрічалася з кікером.
Мені важко знайти чоловіка бо люди дуже поверхневі.
Вони кажуть, що ні, та це правда.
Здається, я облилася.
У цьому є й моя провина.
Це сумно.
Можна бути найкращою людиною, найвродливішою, з найкращим характером,
але кілька зайвих кілограмів — і ти нікого не цікавиш.
Я щойно зрозуміла, що дуже добре вмію тримати рівновагу.
У мене таке враження, що ніхто не пізнає мене справжню.
Нікому не подобаються мої хобі, мої захоплення чи мої дивні жарти.
Вона знову з нами.
Я кинула роботу. Ось наскільки серйозно я ставлюся до пошуків кохання.
Я Лео.
Лео!
-Привіт, Лео. -Привіт.
-А тебе як звуть? -Ханна.
Ханна.
-Чим ти займаєшся? -Я артдилер.
Це крута робота. Ти любиш Ван Гога?
Я обожнюю Ван Гога.
Я була в Амстердамі. Я була в захваті від його робіт.
Дивовижно! Він один із моїх улюблених художників.
Найбільше в світі я люблю переживати щось уперше, щось нове.
-Чудово. -Я обожнюю Європу.
У Коста-риці я хочу полазити по скелях, побачити вулкани.
В Європі я хочу побачити історію. Я дуже люблю історію.
Згоден. Світ такий дивовижний, а часу в нас так мало!
Я хочу спробувати все.
На фуршетах я куштую всього потроху…
Я теж!
Моя ідеальна вечеря — це замовити п'ять різних закусок.
Алилуя! Так!
Головна страва — суцільне обмеження.
Ми говоримо про прості речі, бо, типу…
Ми говоримо про те, як ми вечеряємо,
але коли одружишся, то часто ходиш кудись повечеряти.
Так!
Як на мене, дуже важливо, щоб речі, які робиш часто, подобалися.
І не кажи!
Час тут надто цінний, щоб щось приховувати. Ти мені подобаєшся.
Так! І ти мені. Побачимося завтра.
-Триматиму кулачки. -Так, сподіваюся.
Тут стає весело.
Це так захопливо!
Я дуже вдячний бути тут.
Я теж так кажу. Дякую.
-Я вдячний бути тут із тобою. -Не клейся до мене.
-Я зараз буду думати про тебе. -Запав на мене?
Мені пощастило.
У мене цікава й прибуткова робота. Я артдилер.
Уперед!
Це сімейний бізнес. Тепер його власник — я.
Я успадкував його, та один із моїх найбільших страхів —
це що я цікавитиму дівчат лише через гроші.
-Привіт. -Привіт.
Гадаю, досвід, який змусить мене зосередитися на емоційному зв'язку, —
це можливість, я не міг проґавити.
-Як тебе звуть? -Бріттані.
-А тебе? -Я Лео.
Лео? Ді Капріо?
Ідеально!
Хто б не хотів бути ним?
Мені подобається твій голос.
Дякую.
Якби ми поїхали відпочивати і я запланував щось цікаве…
-Будь ласка! Так, що завгодно! -Ти б сказала: «Я за»?
Це дуже важливо для мене.
-Я готова на все. -Скажу чесно. Я люблю все планувати.
Хтось мусить мати голову на плечах.
О, боже!
Я самотня, бо женуся за веселощами.
Чудово.
Хлопці, з якими я зустрічалася, — спортсмени й рок-зірки.
Агов!
Я легко змушу будь-кого із цих хлопців закохатися в мене й одружитися.
Скажи щось!
Але я знаю, чого хочу.
Деякі жінки хочуть бути діловими, багато заробляти
й жити по-своєму, але це не для мене.
Привітики!
Агов?
Я трофейна дружина,
і я хочу бути з тим, з ким відчуватиму,
що я для нього — номер один, із тим, хто любить готувати, бо я — ненавиджу,
а дітей годувати треба.
Що було останнім, що ти готувала?
Не пам'ятаю.
-Смузі? -О, господи!
Тобі личить червоний?
Так, червоний, білий і синій. Якщо чесно, мені пасує все.
Чорт! Це сексуально.
Що привело тебе сюди?
Моє життя настільки божевільне й скажене,
що нормальним здається знайти чоловіка лише в такий спосіб.
-Чудова відповідь. -Так.
Усе буде так, як має бути.
Я почну візуалізовувати це.
«Бріттані, ти вийдеш за мене?»
О, боже!
Мені подобаються дуже мужні чоловіки.
Галочка. Я люблю домінувати.
-Ти готуєш? -Обожнюю готувати.
-Ненавиджу готувати. -Чим ти займаєшся?
Я займаюся доглядом за шкірою й проводжу акції з прибирання пляжів.
За минулі три роки ми зібрали 4500 кілограмів сміття.
-Не може бути! -Так.
-Я хотів стати морським біологом. -Серйозно?
Так, а тоді став фізиком.
Не брехатиму, без свого телефона я така: «О, боже,
треба повернутися в школу, бо я не вмію писати!»
Якби ти побачив, як я написала слово «фізик»,
то одразу ж вийшов би за двері.
Я дізнаюся про себе багато нового!
Ми разом дізнаємося багато нового.
Гадаю, найбільше я хочу дізнатися,
чого я шукаю, бо я про таке не думаю.
Я заходжу, і: «Добре, добре, добре…»
-Це не моя дівчина. Вона не для мене. -Ні?
Для людини з таким стилем життя, як мій… Я постійно працюю.
Якщо я не працюю, то займаюся підводним полюванням
або в мене запланована поїздка кудись на край світу,
де не бачиш жінку на кожному кроці.
З таким стилем життя важко знайти свою єдину.
-Поїхали, крихітко! -Шквармо!
Гадаю, справедливо буде сказати, що пошуки кохання не були моїм пріоритетом.
Привітики!
Як життя? Як тебе звуть?
-Я Тейлор, а ти? -Тейлор!
Я хочу піти звідси з людиною, з якою хотітиму провести решту життя.
Його звуть Ґарретт.
-Ґарретт? -Так.
-Можна називати тебе «Джі»? -Я так і кажу всім називати мене.
Дуже просто.
Я займаюся багатьма видами спорту, і на бакетбольному майданчику я Джі.
Так, це легше вигукнути, коли передаєш м'яч.
Так! Ти займалася спортом?
-Я грала в баскетбол. -Не може бути! От бачиш!
Ти все розумієш.
У школі, чи в коледжі також?
Я грала на змаганнях у старших класах і на турнірах у коледжі.
-Я дуже травмувалася, і я… -Серйозно?
-Так, я порвала дві зв'язки на щиколотці. -Ні!
Це було жахливо.
Тож я почала боятися викладатись на повну.
Так.
Але якби ХАМЛ мали лігу для жінок, яким за 40…
Скільки тобі років?
Ні, мені 29.
Добре, бо я такий: «Дідько!» Гаразд, Тейлор.
М'яч мені в руки не давай, та я б зіграла з тими, хто мене не травмує.
Це смішно.
-Чим ти займаєшся? -Я фізик.
Я ненавиділа фізику.
Її ніхто не любить. До речі, мене це не відштовхує.
Я вивчала хімію й здобула ступінь магістра у сфері енергетичної політики.
Я багато працюю. Моя спеціалізація — екологічно чиста воднева енергетика.
Я маю татуювання з воднем на зап'ясті.
-Це, типу… -Так!
Круто! На моєму плечі — квантове рівняння.
-Не може бути! Яке? -Принцип невизначеності.
Гейзенберг. Гаразд. Тоді ти ніколи знатимеш, де я.
Так і є. Це трохи по-ботанськи.
Як негарно, Джі!
Колись я хотів багато досягти,
і я вважав це кінцевою метою, сенсом життя.
Частково це стало причиною, чому я довго не був у стосунках.
Я не хочу продовжувати в тому ж дусі, а тоді, років за сім,
такий: «Чорт забирай, я змарнував стільки часу!»
Ти займаєшся квантовою фізикою,
тож, можливо, ти зрозумієш мій закон термодинаміки, який я зараз озвучу,
але я думаю, що всі стосунки прямують до ентропії.
Щоб вони не розпалися, треба працювати.
Це круто.
Хочу, щоб мої наступні стосунки були останніми.
Це мрія.
Мені сподобалася ця розмова.
-Бувай, Джі. -Сподіваюся, що ми скоро побачимося.
Це перший день…
Підморгуєш? Гарно!
Я ще не закохувалася за хвилину.
Не віриться, що можна одразу ж установити зв'язок, коли
ви не бачите одне одного, бо зазвичай…
ти пускаєш бісиків чи тебе притягує зовнішність,
але, гадаю, у мене виник миттєвий зв'язок із Ґарреттом.
Здається, я не раз відчула іскру,
і я вже хочу побачити, що із цього вийде.
Люблю закохуватися.
КІМНАТИ ЧОЛОВІКІВ
Неймовірно! Фантастика!
Дивовижні дівчата.
Поруч із його іменем я написала «єдиноріг», бо він казав речі,
які мене дивували. Я така: «Хто ти? Це якесь божевілля».
Ешлі — крута. Я дав би їй, мабуть, дванадцятку.
-Із десяти? -Так, тому я такий: «Крихітко…»
-Бріттані? -Вона була тихою.
Вона така: «Я дуже жіночна». Я сказав: «Я люблю домінувати».
Я дав найвищий бал тій, із ким було чудово розмовляти,
і в нас багато спільного.
П'ятнадцять дівчат, потрібна одна.
-Ти на когось запав? -Так.
Ханна очолює мій список.
Я гарної думки про дівчат, з якими весело розмовляти.
-Таки так! -Питання: «Що нас найбільше об'єднує?»
-Нік Д — ще те базікало. -Мені подобається голос Ніка.
Він таке базікало!
Такий улесливий!
Він гарячий, але, мабуть, зруйнує моє життя.
Знаю, я… Він до біса чарівний, але, типу,
пантер і кікер. У голові не вкладається.
-Боже. -Я написав тост.
Ми на шоу «Любов сліпа» За любов п'ємо до дна
Вірш!
Рішення приймемо біля вівтаря
Якщо в дівчину одну ми закохаємось Відвали, вона моя
-Тобі потрібне ціле авокадо? -Можеш узяти половину.
Хтось хоче грінку?
Це так по-домашньому!
Вітаємо на нинішньому сезоні «Любов — бекон».
-Шипить! -Ось так.
-Боляче! -Маєш гарний вигляд.
Я розповідав про цю футболку? Остання дівчина, з якою я серйозно розмовляв…
Я з нею переписувався. На сайті знайомств.
«Котра футболка тобі подобається?» Я такий: «Мені — ця».
Вона каже: «Жахливий колір». І я купив її зі злості.
СТІВЕН, 33 ЕЛЕКТРИК
Я ніколи не відчував, що мене розуміють жінки, які мене цікавлять.
А мої думки для мене — найінтимніша частина мене.
І добре, що купив. Треба додавати кольорів.
Пощастило.
Раніше я бігав за кожною спідницею. Я не був готовий. Я грався.
Я був хлопчиком у тілі чоловіка.
Зараз я дозрів до того, що найкраще, що може зі мною трапитися, —
це те, що я знайду кохання свого життя.
Я прийшов сюди, щоб знайти дружину.
І крапка.
-Привіт, із ким я розмовляю? -З Алекс.
-А ти хто? -Я Тім.
-Привіт! -Я не міг дочекатися нашої розмови.
Я велика фахівчиня з астрології.
-Серйозно? -Але я не хочу тебе лякати.
-Гаразд. -Ти казав, що тобі 32.
-Коли твій день народження? -Першого вересня.
-Гаразд, Діво! -А в тебе коли?
-П'ятого серпня, тож… -П'ятого серпня.
-Ти Лев, так? -Так.
Я знаю, бо в мене на плечі — тату лева.
Мене завжди питають, чи я Лев.
Чому в тебе тату лева?
Мені завжди подобалося, як лев із великою гривою уособлює лідера.
Я завжди казав, що якщо й коли я одружуся,
то хочу, щоб поруч зі мною була левиця, тоді…
Я думала, ти скажеш: «Хочу, щоб на моєму весіллі був лев».
Я така: «Ні». О, боже, ні.
Алекс, на твою думку, в чому різниця між серйозними стосунками
і перспективою одружитися?
По-перше, обручка.
Але ні…
Я дуже релігійна.
І мені здається, що коли ти в шлюбі,
ти склав присягу перед Богом.
В обох моїх батьків розсіяний склероз.
Мені шкода це чути.
Мій тато й мачуха одружені 25 років.
І моя мачуха, вона просто свята,
бо вона мусить купати його, дбати про нього.
Його зріст — 188 см, а важить він 100 кг.
-І він часто падає. -Це важко.
І моя мама.
Незаміжня, 15 років у стосунках із чоловіком,
живуть щасливо.
Але коли її хвороба дуже загострилася,
і їй тепер доводиться ходити з паличкою, він її кинув.
Життя дуже непередбачуване,
і це показало мені,
наскільки важливий шлюб.
Більшого від своїй батьків я й просити не міг.
І справа не в тому, що вони мене розпещували,
не в тому, що ми отримували все, про що просили,
а в тому, що я дивлюся на тата, і я ніколи не мушу питати, що робити,
бо він завжди показував це мені ще з мого народження.
Я дивлюся на матір — і ніколи не сумніваюся в її любові.
Я ніколи не сумнівався в їхній відданості одне одному,
але я завжди кажу, що я вважаю, що найгірший день ще не настав,
а поганих днів я мав було чимало.
Я мав двох сестер. Вони обидві померли.
Мені так шкода!
-То були твої єдині сестри? -Дякую.
Я молодший брат.
Я завжди кажу, що в душі я — молодший брат,
але вони мої старші сестри, і вони завжди зі мною, де б я не був.
-Так. -Отже…
Я взяв щось із життя й історії кожної з них.
Я гостро успідомлюю, що я не вічний,
тому що велика частина мого життя визначається смертю.
Я не кидаю слів на вітер, і коли я кажу: «Згоден», — то це до кінця життя.
Я не хочу одружитися, Я хочу померти одруженим.
-Так. -І це прекрасно
Я не очікував відчути щось так швидко.
Це наче блаженство, ніби все інше не має значення.
Я можу казати що завгодно, і не відчуваю, що мене засуджують. Здуріти!
Цей досвід мене здивував.
У мене почуття до людини по той бік стіни,
бо я розмовляю про те, щодо чого нікому ще не відкривався.
Я можу сісти, заплющити очі, порозмовляти —
і я почувася, як удома, наче ми знайомі багато років.
У мене усмішка від вуха до вуза.
Я насолоджуюся кожною миттю, бо я не вірив,
і я готовий іти далі.
Уперед.
Що ти думаєш про обмін паролями до телефонів?
Можу дати. Хочу, щоб ти його погортала й була більш упевнена, якщо хочеш.
Мені до лампочки.
Якщо я кажу, що хочу одружитися, то поважаю тебе на всіх рівнях.
Якщо ти кажеш: «Нам варто обмінятися паролями», —
добре, не проблема.
Матінко!
Погляньте на нього, пані та панове.
Наша минула розмова минула так добре, що аж смішно.
Я рада, що можу провести час із тобою. Це веселе запитання.
На основі того, що ти знаєш, який фільм, на твою думку, описує мене?
Який фільм описує тебе?
Якби ти була не така унікальла, я б вигадав кілька варіантів,
але я не знаю. «Шрек».
-Чудово. Боже. -«Шрек 2». Гарний мультик.
Ти не в стосунках, шукаєш того, хто тобі підійде.
А потім ти його знайдеш,
але не там, де думала.
Я щоразу відкриваю тебе з нового боку.
Яке було твоє перше враження про мене?
Весела й балакуча, але не поверхнева.
Так.
-Якою ти була в старшій школі? -Я була скейтеркою.
У мене дуже високий больовий поріг.
Ніжні дівчатка з високим голосом,
як не дивно, мають супервисокий больовий поріг.
-Це так смішно! -А здається, що все навпаки.
Щоразу, як треба зробити щось болюче,
я уявляю, як помирала моя мама, і як боляче їй, мабуть, було.
Ти теж таке пережив.
-«Якщо вона це може, мені це під силу». -Так.
Мама завжди мені казала, коли я була маленька:
«Не можу дочекатися, щоб побачити, чим ти займатимешся й з ким ти будеш».
Я вважаю, що те, що ти перейняв сімейний бізнес, — круто,
і ти це любиш і захоплюєшся цим.
Мені дуже пощастило що мені 30 років,
і я не мушу хвилюватися через гроші.
Загалом мені незручно про це говорити.
Але, типу… Типу,ч…
Я ріс у дуже забезпеченій сім'ї,
і після закінчення коледжу
Мене готували до того, що я очолю бізнес,
але за років десять-двадцять.
Я не мав перейняти його одразу ж.
А тоді… Я казав, що багато хто з них захворів на рак?
Так.
Отже, через усі ці сімейні трагедії
Я отримав спадок одразу,
у відносно молодому віці.
Я не хочу бідкатися,
але з бізнесом, який мені дуже пощастило успадкувати,
справи йдуть досить непогано.
Гаразд, ти прочинив двері до теми,
яка мені весь день спокою не дає.
Справді?
Добре, щодо шлюбу — фінанси.
Як ти розділив би рахунки — порівну?
Не знаю, чи я за те, щоб сплачувати все самому,
але й варіант зі сплатою порівну, мабуть, мене не влаштовує,
якщо я заробляю більше.
Проте мені імпонує думка про те, що платитимуть обоє,
бо тоді ми обоє щось вкладаємо.
Я рада.
Бо інші хлопці наполягають на тому, щоб платити порівну.
А я й не знала.
-Я із цим не згодна. -Гаразд.
Я дівчина, і я люблю гарні речі.
Ми робимо більше покупок, догляд, манікюр, зачіска
й довбані заняття в спортзалі — це дорого!
У моїх останніх стосунках
я не мусила платити ні за що.
Одна з речей, щодо яких
я маю найбільше сумнівів, це:
«Чи потрібен я їй через свою роботу
й через гроші, які мені дуже пощастило мати?»
Так.
Коли ми одружимося, мені потрібна буде гарантія,
що якщо ми прокинемося завтра — і всі гроші зникнуть,
якщо ураган знищить усі витвори мистецтва,
ти залишишся зі мною, а не:
«Чорт, мій клятий лотерейний білет…» Розумієш, про що я?
Якби я хотіла вийти заміж заради грошей,
то давно б уже це зробила.
Для мене це було б зовсім не важко.
Я радий це чути.
Якщо ми одружимося, а тоді розлучимося,
ці гроші зрештою перейдуть моїм дітям.
Ти знав, що ім'я Лео — одне з перших у моєму списку імен для дітей?
-Серйозно? -Так, воно гарне.
Не знаю, чи хочу я, щоб мій син мав таке ім'я, як я.
Ні, можна інше. Мені також подобається «Леві».
Я не проти імені Леві.
Просто мені на думку спали джинси «Леві».
«Леві» — мені подобається.
Лео і Леві! Боже, годі. Не дражни мене так.
А для дівчинки мені подобається ім'я Блейз.
Гарно, правда?
Блейз Броуді — звучить майже, як
назва для вигаданої відеогри.
-Твоє прізвище — Броуді? -А, так. Моє прізвище — Броуді.
Лео! Мої ім'я та прізвище починатимуться на «б».
Бріттані Броуді — гарне ім'я.
Знаю. Я в захваті.
Я артдилер.
-Ти артдилер? -Так.
Я ріс, працюючи в цій справі, і я успадкував його в юному віці.
Дідусь захворів на рак, помер. Бабуся захворіла на рак, померла.
Мама захворіла на рак, померла.
Мій тато захворів на рак, і вітчим також захворів на рак —
усі за три роки, і я єдина дитина.
Я був юний, коли це сталося,
та є багато речей, за які я неймовірно вдячний.
Дехто свариться, а наступного дня гине в автокатастрофі.
Знаючи, що кінець близько, я провів останні вісім місяців
так, що наші з мамою стосунки… ми були дуже близькі.
-Я до біса за це вдячгий. -Я б ніколи не подумав.
-Здуріти. -Це щось.
-І я ріс у дуже забезпеченій сім'ї. -Так.
Я не хочу будувати кар'єру впливовця — я багатий артдилер.
Я ходив у заміський клуб, приватну школу, навчання в коледжі мені оплатили.
Мені страшенно пощастило у фінансовому плані, але я також…
Я б радше обрав свою проблему, ніж проблему через нестачу грошей.
Мені пощастило мати таку проблему,
але мені також і страшно, бо я часто можу бути потрібен дівчатам…
Я потрібен їй тому, що вона знає, що я артдилер і маю гроші?
Я щиро вірю, що я унікальна, особлива особистість.
Я вивчав італійську термінологію у сфері мистецтва, коли мені було шість.
Наприклад, термін «спреццатура».
Це італійське слово, яке означає свідоме…
намагання зробити так, щоб щось здавалося невимушеним.
Якщо ви щось одягли,
але маєте вигляд, наче вдягли перше, що потрапило під руку,
хоча доклали чимало зусиль — це спреццатура.
Я щойно помітив, що на тобі ролекс.
Мені потрібна людина, яка це цінуватиме, яка теж така,
і я вважаю, що заслуговую на це.
Мені потрібна дружина, яка також прагне до знань.
Це я й обожнюю в Ханні.
Вона така допитлива, хоче про все дізнаватися,
і я вважаю це до біса сексуальним.
Погляньте…
Я уявляю,
як пояснюю Ханні щось про мистецтво, а вона така: «Не може бути!»
Я починаю відчувати якийсь зв'язок.
З неї капає, але вона охолоджується, тож зараз — не буде.
І це так типово,
але я починаю відчувати щось до двох різних дівчат.
І це ще більше все ускладнює.
Я не вигадую, ти мені сьогодні снилася.
-Не тринди. -Я навіть не знаю, як ти виглядаєш.
-Як я виглядала в твоєму сні? -Не знаю.
Але у сні ти була…
Мабуть, біла.
У своєму сні я стояв на кухні,
брав склянку води,
і я розмовляв із твоєю мамою.
Як вона виглядає я теж не знаю, тоді зайшла ти —
і сон розвіявся, і я прокинувся.
Я такий: «Чорт, вона мені снилася».
Не брехатиму, зараз я почуваюся особливою.
Мені подобається те, що ти…
Ти не ставила мені тисячу запитань про роботу.
«Ти відвідуєш "Арт-Базель"?» «Яким мистецтвом ти торгуєш?»
«Який найдорожчий витвір мистецтва ти продав?»
Я розумію бажання знати про це, бо це цікаво.
З артдилером знайомишся не щодня. Не хочу, щоб професія визначала, хто я.
Навіть коли я вперше поділився цим із тобою, ти не…
Ти хотіла дізнатися про мене, не про мою роботу.
Так, якщо чесно,
коли я почула це, то подумала: «Круто!» Та я не знаю, що це таке.
Якщо чесно.
-Що ж, я дякую, що… -Типу: «Ти торгуєш мистецтвом?»
Прийде час, коли я з радістю розповім більше.
Я не вважаю, що це потрібно для емоційного зв'язку.
-Так. -Знаєш…
Хоч ти й наймолодша, думаю, ти найбільш зріла.
-Справді? -Я справіді так думаю.
-Дякую! Сподіваюся, так і є. -Так.
Знаєш, чого я найбільше боюся? Я не хочу помирати.
-Так? -Я боюся смерті.
-Це таки страшно. -Я б хотіла жити вічно.
Якби я могла стати вампіркою, я б дала себе вкусити.
Якби ми одружилися, я б зморщився, а всі такі: «Це твоя доглядальниця?»
«Ні, це моя дружина».
-Я б перетворила тебе! -Ти перетворила б мене на вампіра?
Авжеж! Ми мали б прожити вічність разом.
Я б не дала тобі померти.
Якщо ти житимеш вічно, я теж мушу жити вічно?
Так.
Не знаю, ти…
Одна з речей, яка мене найбільше притягує, це те, що ти дуже розумна.
Я багато знаю про багато речей.
Це прекрасно.
-Ми ідеально підходимо одне одному. -Ми неймовірно підходимо.
-Я знаю! -Я серйозно.
Що більше ми розмовляємо, то більше я думаю: «Може, ми — одне ціле».
Так!
Лео змушує мене почуватися живою.
Він веселий, він захопливий.
Він цікавий, чарівний, він любить подорожувати.
Але зараз я хочу випробувати різні стосунки.
Я приємно схвильована й спантеличена.
Ви знали, що я не сплю гола? Це дивно.
У мене фобія, що коли я спатиму, в мою нірку залізе якась комаха.
Я намагалася. Я думала: «Може, я зможу!» Я не можу.
Уперед!
Готовий?
Гаразд!
-Привіт. -Привіт.
Це Ханна.
Я знав, що це Ханна.
Я впізнав твій голос. Розкажи, у що ти вдягнена.
Волосся підібране шпилькою-крабом. Я в окулярах.
-В окулярах! -Так.
Як сексуальна бібліотекарка.
Так. На мені рожеві туфлі на підборах і рожевий костюм із жилеткою.
-Боже! -Дуже сексуальна бібліотекарка.
Я б радо пішов кудись із тобою зараз, щоб усі заздрили.
Я знаю, що ти чирлідеркою в школі.
-Ти зустрічалася з квотербеком… -Так.
Знаєш, про що я думав учора? Я буду твоєю Тейлор Свіфт…
-Я можу бути Тревісом Келсі? -Так!
Я гарніший за Тревіса, але…
Гаразд!
Ти можеш бути гарнішою за Тейлор.
Не кажи такого!
Було б смішно. Ми могли б бути футбольною парчкою.
-Так. -Знаменитість, в яку я закоханий…
Нею була Бейонсе.
Скарлетт Йоганссон теж у списку.
-Скарлетт Йоганссон, так. -Вона лялечка.
Для мене це Генрі Кавілл,
бо він гарячий, а ще він скаладає комп'ютери.
Просто Супермен, правда?
Я трохи схожий на нього. Я його менш крута версія.
Я не маю улюбленого типажу, але гарячий спортсмен-ботан? Так.
Перші два пункти збігаються.
Мені здається, що я знаю, як ти виглядаєш.
-Я не хочу знати, як ти виглядаєш! -Годі! Боже!
Я стараюся для своєї жінки.
Не скажу, що я красунчик,
але для цієї людини я хочу бути гарним.
Що як ми ті люди, які мають гарну зовнішність,
а наші діти будуть гидкі?
-Ми любитимемо їх. -Так, любитимемо.
Просто це буде: «Що в біса сталося?»
-Деякі діти гидкі. -Деякі діти схожі на прибульців.
-Так! Яйцеголові! -Так.
За кілька місяців багато дітей стають гарненькими.
-Так! Але не всі. -Сподіваюся, в нас буде гарне дитя.
-Хочу виходити в люди з гарними дітьми. -Я любитиму їх, якими б вони не були.
Моя мама — просто бомба-ракета.
Я дуже сподіваюся…
Не те, щоб це передавалося дітям,
але смішно, що ти сказала, що твоя мама — бомба,
бо я не знаю твоєї мами,
але від тебе віє материнством і материнським інстинктом.
-У хорошому сенсі. -Так.
-Турботою й співчуттям. -Я дуже дбайлива.
Не можу дочекатися…
щоб обійняти тебе.
-Так. -Не можу дочекатися…
щоб насолоджуватися життям із тобою.
Ти вже обрала кілька гарненьких купальничків для нашої подорожі?
Вони такі собі.
Можеш одягти, що захочеш.
Ти можеш думати, що маєш жахливий вигляд, та я однаково тебе хвалитиму.
Я робитиму тобі багато компліментів.
Якщо вийдеш із душу й причепуришся,
і вийдеш із кімнати, виглядаючи, як цукерочка,
я підійду до тебе, стану позаду, схоплю тебе за стегна, поцілую в шийку
й скажу тобі, що ти найвродливіша…
Боже, Ніку, припини!
Я казатиму тобі, що ти гарна.
Мені не треба знати, як ти виглядаєш, Ханно, для мене ти вродлива й сексуальна.
Чесно, мені байдуже, як ти виглядаєш.
-Я люблю наші розмови. Ти мені подобаєшся. -І ти мені, дуже.
-Я сумуватиму за тобою, Ханно. -І я за тобою, Ніку.
Не думай про мене надто багато.
Просто багато.
Я стільки думатиму про тебе!
А щоб мені…
Ненавиджу брокколі.
-Серйозно? -Брокколі ненавидять тебе.
-Вона перевдяглася. -Я була з містером Лестуном.
Ти закохалася?
Я рада, що викинула його з голови.
-Я… -Життя по цей бік — простіше.
Я думаю, він серйозніший, ніж здається.
Він такий галантний!
Гадаю, він кохання мого життя.
Він не кохання твого життя.
-Ти не чула наших розмов! -Мені й не треба їх чути.
-Привіт. -Привіт.
Лише погляньте!
Можна зіграти в шахи. Я подумав, що це було б мило.
Ні, я в захваті.
Ти такий уважний!
Це багато для мене означає.
Дякую, що запам'ятав про шахи.
Я хотів дати тобі можливість перемогти мене в чомусь.
Я чудово вмію вдавати, наче знаю, як усе робиться.
Крім квантової фізики.
Я сумував за тобою.
Ти вже мені небайдужа, і я шокований тим, наскільки.
Я вже відчуваю дуже сильний інтимний зв'язок із тобою.
Я теж це відчуваю. Це як магніт. Чесно, це божевілля.
-То ти відчуваєш те, що і я? -Так.
Чесно.
Ти мені небайдужа, і я вже чекаю, коли ми зможемо поговорити
про те, як виглядатиме наше потенційне спільне життя.
І це серйозний крок для мене.
Я впевнений, що для тебе також.
Я згодна.
Розкажи більше про батьків.
Мої батьки дивовижні.
Вони стільки всього нам дали, що важко повірити,
і вони найдобріші люди на світі.
Мій тато, Том, — справжній майстер. Він будував будинки.
Він збудував наш дім.
Він багато чому мене навчив.
Не знаю, чи скоро я захочу мати дітей, але я вже хочу побачити його дідусем.
Моя мама —
янгол і гангстер в одній особі.
Її всі обожнюють.
Усі, не щоб образити, звертаються до неї на «ти»,
бо так чудово, що…
-У неї гарне ім'я? -Так.
-Ти не звертатимешся до неї на ім'я. -Ні?
-Тільки місіс Краузе. -Місіс Краузе.
Ім'я моєї мами може бути підказкою щодо мого вигляду,
моєї етнічності.
Твоєї етнічності.
Мені ця тема й на думку не спадала,
тож це цікаво.
Мушу визнати, я зустрічався з білими дівчатами.
І лише з ними.
Навіть якби я знав, яка твоя етнічна приналежність, це все — нове для мене.
Я не знаю, що про це думати… Усе настільки…
Це просто шок. Це важко пояснити.
Я не сором'язливий…
Але ти дуже виважуєш свої слова,
і хоча мені це в тобі подобається, я водночас…
Я думаю: «Що вона приховує?»
Ти нічого поганого не сказав.
Просто…
Мабуть, мені важко чути, що виглядає, наче
я все виважую.
Може, це несправедливо, просто ти так розмовляєш.
-Типу, ти дуже… -Так.
…повільна, методична, обережна і…
Але також і хитра, типу: «Не хочу, щоб він знав про мою етнічність…»
«Чи показує вона мені ретельно створений образ?»
Я не знаю.
І я не думаю, що це так, чесно.
Я не хотіла розповідати про свою етнічну приналежність
тому, що це була можливість
зробити так, щоб людина зовсім не знала, як я виглядаю.
Просто мені дуже цікаво, чи мого емоційного,
інтелектуального й душевного світу достатньо,
а все решта — другорядне.
Мої почуття до тебе — божевільні.
У мене відчуття, наче моє серце виривають із грудей,
але мені треба знати більше, перш ніж я піду далі,
перш ніж зроблю наступний крок.
Мені треба знати більше про те, хто ти.
Гадаю, ти теж так почуваєшся. Сподіваюся, що так.
Нам треба більше дізнатися одне про одного.
Я б зрадістю пізнала тебе краще й більше розкрилася,
але, думаю, мені буде дуже
боляче, якщо із цього нічого не вийде,
а я розповіла тобі, як я виглядаю.
Мені потрібно, на певному етапі,
знати, що достатньо бути собою.
-Розумієш? -Так.
-Так зрозуміліше? -Так.
-Менш виважено, більш… -Ні, дякую. Я вдячний тобі.
Так ми хоча б дізнаємося, що мій характер — відстійний.
Я зараз захочу сказати, щоб ми почали говорити про щось інше.
Знаю, але не треба. Серйозно, не треба.
Я…
Це унікальна Тейлор, і мені це подобається. Просто…
Що?
Це дивно. Я й гадки не маю, як ти виглядаєш,
але це не завадить мені…
сказати, що я хочу спробувати.
Це так дивно, правда?
Що я відчуваю подібне до
людини, з якою я лише розмовляв.
Я приготував сніданок для всіх.
-Я теж. Так. -Серйозно?
-Не тринди. -Так.
-Що ти приготувала? -Яйця.
Я приготував грінки з начинкою.
Що? З якою?
З хлібом, яйцями
і корицею, а тоді я додав вершковий сир і повидло.
Що?
Я ніколи не зустрічалася з хлопцем, який вміє готувати.
-Серйозно? -Так.
Готувала завжди я.
-Я зовсім не вірю в ролі. -Гаразд.
Я точно, що б не сталося, буду кам'яною стіною.
-Такою буде моя роль. -Прекрасно.
Але я люблю готувати,
тому я зовсім не очікую, що моя дружина готуватиме на кухні,
як рабиня, коли ми обоє повернемося з роботи.
-Так. -Захочемо їсти не вдома — поїмо.
Захочемо готувати — приготуємо.
Якщо я маю помити посуд — помию. Зараз не 1948 рік.
Тайлере, ти завжди такий…
-Люблю, коли ти промовляєш моє ім'я. -…цікавий.
-Справді? -Так, твій голос дуже привабливий.
Ти маєш якийсь талант?
Ні.
Я…
І не хочу здатися самовпевненим, але…
У мене багато що добре виходить.
Я дуже добре катаюся на лижах.
Люблю лижі.
Я можу скрутити язик трубочкою.
Ти про це просто так кажеш?
Це був один із фокусів, які я показував на святах.
-Навіщо ти робив це на святах? -То було в дитинстві.
Припини.
-Я професійно займався верховою їздою. -Обожнюю коней.
Я брала уроки.
-Я теж. Я був членом клубу 4-H. -Що?
-Американська посадка чи… -Ні, англійська.
-У мене — американська. -Так.
Що в твоєму списку бажань?
Список бажань. Я хочу стрибнути з парашутом.
-Ні. Гаразд, послухай… -Але я боюся висоти.
Усе своє життя, я не обманюю,
я завжди казала, що за день до мого весілля
-я стрибну з парашутом. -Так.
Завжди. Бо мені здається, що ми обоє робимо найсерйозніший…
-Стрибок… Так. -Стрибок віри.
І буквально пірнаю з літака у небо і ризикувати всім.
-І, на мою думку, це… -Якщо ми виживемо, то…
Якщо виживемо, то виживемо!
-«Треба одружитися, якщо виживемо». -Так.
-Це круто. -Це гарно.
Подивимося, як усе складеться.
Ми трохи поговорили про твоє дитинство, але…
-У мене було важке дитинство. -Так.
Моя мама мала небагато. Вона робила все, що могла.
Не знаю, чи я казав, що її тато викреслив її зі свого життя,
за те, що її діти — іншої раси.
Ні!
Моя мама сербка, і її родина, з батькового боку,
відреклася від неї.
І в неї залишилася лише мама — моя бабуся.
Ми нічого не мали.
Ми клали свої матраси у вітальні, щоб утримати тепло.
А увечері мама готувала.
Їжі було достатньо, і вона: «Я не голодна». Та я знав, що це не так.
Вона працювала весь день, тоді приносила нам вечерю —
і йшла на нічну зміну.
Вона сама виховувала трьох дітей. Їй було страшенно важко.
-Мені шкода це чути. -Мені було років дев'ять-десять.
Вона посадила нас, і її мама дізналася, що в неї рак.
-І вона померла… -Боже.
Найважчим для мене, мабуть, було те, що я не вмів…
Я не знав, як когось утішити.
Пам'ятаю, на похороні я не знав, як утішити маму.
-Так. -Я був такий малий.
Усі такі: «Обійми маму». Але я не знав, що це означає для неї.
-Розумієш… -Так.
…бути поруч.
І любов'ю ми ділилися нечасто.
Я не сказав мамі: «Я люблю тебе». Нічого такого.
І вона переживала це все сама —
її батько відмовився від неї,
а тепер вона ще й маму втратила.
А тепер вона виховує нас.
Вона плакала ночами, і…
Ми просто лежали, слухаючи її плач…
Іноді це видно було в її обличчі.
У дитинстві я казав собі: «Я одружуся.
Я буду щасливий і створю велику сім'ю».
Я так цього хотів.
Я бачив, як це — не мати цього.
Я хочу, щоб усі мої внуки й діти хотіли приходити на свята.
Типу: «Тайлер готує».
«Ми можемо провести час разом».
Думаю, лтому я й тут.
Тому я і відкрито показую почуття.
Ось чому я так люблю кохання.
Ці звучки…
Я хочу мати когось, до кого зможу проявити всю цю любов.
-Це було чудово. -Знаю.
Як завжди.
-Ми — хлопець і дівчина. -Так?
-Так. -Ти моя дівчина. Я всім скажу.
-Дякую за розмову. -Будь ласка. Поговоримо завтра.
-Дякую. Я радий це чути. -Бачиш?
-Подобається бути впевненим? -Це все, що мені потрібно. Хоч трішки.
Це все?
Ні! Ну як?
Я одружуюся!
Це вона, чуваче! Номер один!
Хоч усе й так просто, що я майже…
Нам увесь час було весело.
Вона справила на мене хороше враження. Готові?
Так.
«Боже, я вчора так утомилася, я…»
-«Я просто…» -«Я не знаю».
-Для мене це якось незрозуміло.
«Пофіг». Це не для мене Це не мій стиль.
Бріттані дуже схожа на мою колишню. Неймовірна дівчина.
Ще одна цікава річ — Я дуже схожий на колишніх Бріттані.
Дуже організований, дуже аналітичний.
І я… Знаєте що?
Мені здається, що ми з нею приваблюватимемо одне одного
поза кімнатами побачень.
Ми з Ханною…
Здуріти! Я щойно це усвідомив.
Ми з Ханною… Не думаю, що ми б зустрілися.
Я знаю, який хлопець хотів би завоювати Бріттані.
Думаю, серед нас таких багато.
Але який хлопець зацікавиться характером Ханни?
Її характер частково визначається тим, що вона молода.
Еге ж!
Якщо чесно, я не знаю, чи Нік знає, що ти з нею розмовляєш.
-Не думаю, що про це взагалі хтось знає. -Про це треба подумати.
Чого хоче Ханна?
Вона молода. Вона може не знати, чого хоче.
Може, ніхто з нас не знає. Я не знаю, чого хочу.
Це одна з моїх проблем.
Сідай на диван, пес.
Можна дати тобі маленьку пораду?
Ти прийшов сюди.
-Те, що ти робив раніше, не спрацювало. -Так.
Дівчина, з якою я зустрічаюся, в яку я, мабуть, закохався…
-Хто твоя… -Ешлі.
Вона сказала: «Я б зустрічалася з тобою поза шоу». Не було б цього.
Ми б так далеко не зайшли.
Я б побачив її, але приваблива вона чи ні, так чи інакше,
якщо приваблива, я б заговорив із нею, якщо ні, не заговорив би.
А якщо вона приваблива, я б відгородився від неї.
Поза шоу я закрита людина.
Я зустрічався з красунями.
Слово, яким би я ніколи не описав жінку, яку я хочу, — це «захист».
Я завжди був захисником. Тепер я почуваюся захищеним.
Цього я ніколи не мав.
Якщо ти глибоко відчуваєш…
Я не нав'язую тобі жодного рішення,
але всі ми можемо піти геть і знайти когось схожого на колишню.
Це дуже різні дівчата. Бріттані влетить мені в копійку.
Я маю гроші.
На ньому зараз ролекс.
У мене зав'язалося кілька стосунків.
Кажу вам, вони зараз, мабуть, і самі сидять, і такі…
Типу…
«Він розмовляє з моєю дівчиною».
Нік Д.
Ми називаємо його містером Лестуном. Він каже: «Я кокетливий від природи».
Чи хочу я вийти за кокетливого від природи?
-Не знаю. -Мабуть, ні.
Я нічого про нього не знаю.
Лише часто чула його ім'я за минулу добу.
-Так. -Він веселий.
Не думайте, він мені подобається.
Думаю, він красунчик. Не думаю, що йому важко когось собі знайти.
Мені здається, з ним мені доведеться бути ідеальною.
-Чому ти ще з ним розмовляєш? -Бо він чарівний!
Нік Д такий чарівний, і він мене причарував.
Гадаю, він готовий. Гадаю, він справді хоче мати дружину.
І я для нього — номер один, іі…
-Він тобі це постійно каже? -Так.
Що ще тобі треба почути? Подумай.
Його важко зрозуміти, бо він каже всіляке, і я йому не вірю…
Не знаю, чому я йому не вірю. Мабуть, це інтуїція.
-Якщо це інтуїція… -Так.
З того, як він розмовляє, можна сказати, що в нього багато досвіду із жінками.
І він знає, що сказати і як це сказати.
І я боюся, що це може бути маніпуляцією.
Я маю дуже сильні почуття до нього, і я не хочу, щоб він розбив мені серце.
Йому потрібна трофейна дружина.
Я для нього — предмет. «Хочу побачити тебе в купальнику».
Якби я важила понад 100 кілограмів і не виглядала, як супермодель,
він не думав би так про мене.
З таким, як він, я не хотіла б піти спати без макіяжу.
Це схоже на тривожний дзвіночок.
Він уміє зачарувати! Я прийшла — і така: «Я його кохаю».
Ти ж порвеш із ним, правда?
Я поки не хочу кидати його. Я не знаю.
-Ти знаєш, що треба робити. -Так.
-Я не хочу робити те, що треба. -Ти знаєш, що треба робити.
Ви можете уявити, що скажете: «Я кохаю тебе», — найближчими днями?
Я можу.
-Можеш? -Так.
Я можу уявити, як освідчуюся своїй єдиній. Дружиноньці.
Мені начхати на решту жінок.
Зараз це Ханна.
Це таке радикальне рішення.
Навіть: «Я кохаю тебе, я хочу зустрічатися…» Бо це серйозно.
Так, старий.
Я ще ніколи в житті нікого не кохав.
Ханна.
-Думаю, вона зустрічалася з тобою. -Ні.
-Вона зустрічається ще з двома. -Я мав одне побачення з нею.
Вона наче крута, але трішки замолода для мене.
Ханна — моя єдина.
Вона крута.
Я хочу, щоб усе склалося.
Не думаю, що це буде він. Сподіваюся, що ні.
Мені потрібно більше часу на роздуми.
Ханно!
Я маю чимало сумнівів щодо тебе.
Чому?
Чому ти тут? Чому ти хотів зробити це?
Бо в минулому з моїх побачень нічого не вийшло.
Для мене важливе перше враження.
Я не ходив на побачення після минулих стосунків,
і причина в тому, що я знаю, що якості, які я шукаю в людині, —
це не зовнішність.
Я не знайшов цю людину.
Я багато розмірковував про стосунки своїх батьків,
про те, які вони щасливі, про їхні якості,
про друзів, які заручилися й одружилися,
як виглядають їхні стосунки тощо.
Я зрозумів, що робив усе неправильно. Я…
Я шукав не те, що треба,
і я прагну безумовної любові, і…
Усе або було невчасним, або на заваді був футбол чи робота.
Але я шукаю не просто дівчину.
Я хочу чогось щирого. Я хочу чогось справжнього.
Це стало так очевидно.
Чому це стало очевидно?
Про що ти? «Чому це стало очевидно?»
-Ти розповідаєш, як чудово виглядаєш… -Ні, я…
-Вислухай. Дай сказати. Так. -Гаразд.
У своєму житті ти, мабуть, отримував усе, чого хотів, так?
Ти був спортсменом у коледжі, тоді став професіоналом…
Не думаю, що для тебе проблема знайти когось в реальному світі.
Я… Тобто…
Ти теж здаєшся ідеальною. Чому ти тут?
Бо мені здається, що й у тебе не було б проблем
у реальному світі.
Бо в реальному світі я подобаюся таким хлопцям, як ти.
Я дуже глибока людина, я весела й багато знаю.
Я ніколи їх не цікавлю. Для них я красуня, і не більше.
Чи просто гарна річ.
Як жінка, я відчуваю, що мушу бути ідеальною.
Я мушу робити макіяж. Мушу бути стрункою.
Моє волосся має бути гарним. Я маю бути ідеальною людиною.
-Так. -Я не хочу бути такою.
Я просто хочу бути собою.
Це…
Так, я… Не знаю, як ще це сказати.
Те, що ти описуєш, — це те, що я шукаю в дружині.
Ніхто не ідеальний.
Кожен по-своєму дивний. Я дивний.
Я хочу, щоб ти була собою.
-Хочеш, я скажу чесно, що думаю? -Авжеж.
Я боюся, що я так сильно тобі подобаюся
через те, що ти думаєш, що я красунечка.
Ти такий: «Який купальник ти вдягнеш?
Я вже хочу це побачити».
Чому? Тобі кортить побачити моє тіло? Що як моє тіло негарне?
Мені здається, ти вважаєш мене моделлю Victoria's Secret.
-А якщо я не така… -Ні.
Якби я шукав це, то не був би тут.
Я не проходив би через це.
Ти кажеш правильні речі. Ти чудовий, ідеальний.
Щоразу, коли я ставлю запитання, ти чудово формулюєш відповідь.
-Ти пояснюєш свої почуття. -Чому це тебе не влаштовує?
У цьому й проблема. Я не знаю.
Це інтуїція. Я не можу зрозуміти.
І мені це не подобається.
Здається, мені важко.
Мені дуже важко.
Нам було б так весело.
Думаю, у нас було б чудове життя. У нас був би чудовий секс.
Ми б гарно проводили час.
Знаю, ти кажеш, що ти приймеш мене повністю,
але я не знаю, чи вірю тобі.
Знаєш, Ханно, чесно, мені начхати, як ти виглядаєш.
Я не знаю, як ти виглядаєш.
Я просто до нестями закоханий у те, яка ти людина.
Твої манери, твій драйв, твоя харизма.
Я обожнюю розмовляти з тобою.
І щоразу, коли ми розмовляємо, я відчуваю те, чого не відчував.
Мені байдуже, як ти виглядаєш, як ти вдягнена.
Кого б я не побачив, я кохатиму цю людину щодня.
Я не хочу, щоб ти була ідеальною. Не хочу.
І мені байдуже, якщо ти неідеальна.
Я не ідеальний.
Що б ти не робила, я кохатиму тебе.
Я почуваюся, наче приходжу сюди поговорити з найкращою подругою,
але мені так паморочиться в голові, що…
це найкраща подруга, яку я кохаю.
Моя найкраща подруга, і моя дружина.
Я можу одружитися лише з однією людиною.
Я не знаю, чи хочу порвати з тобою,
але й не знаю, чи хочу порвати з кимось іншим.
Не знаю, чи просто хочу піти і вмерти, я не знаю!
То ти могла б порвати зі мною?
Ти дуже мені подобаєшся.
Чи зможемо ми провести решту життя разом? Я не впевнена.
А я мушу бути впевнена.
Гадаю, ти й досі працюєш над тим, ким хочеш бути.
І мені здається, що мої стосунки з іншими людьми стали міцнішими.
Так.
Фігово це чути, бо я уявляв, як іду звідси з тобою.
Я уявляв наше майбутнє.
Але я все розумію.
Мабуть, ти не думала, що я тобі підходжу.
Мені більше нічого сказати.
Сподіваюся, інші побачення пройдуть добре і ти знаєдеш того, хто тобі підійде,
бо, знаєш, ти прекрасна в душі й зовні.
Щасти тобі.
-Ти це зробила? -Так.
Справу зроблено?
-Мені так погано. -Як усе було?
Чому тобі погано?
Він сказав: «Я уявляю своє життя з тобою».
Такий: «Ти моя єдина. Я хочу одружитися з тобою».
Ти сказала: «Я не впевнена». А він: «Я хочу одружитися».
Я так хочу пісяти! Зараз обпісяюся.
-О, боже… -Я така: «Лео»…
Я не хотіла.
О, боже! Я не хотіла.
Він мій номер один.
Якась фігня діється.
Божевільна фігня!
То була моя дівчина.
Що змінилося?
-Щось змінилося. -Хтось тут розігрує драму.
Виконавчі директори і юристи не носять таких годинників.
Це ролекс?
Я ніколи не почувався таким багатим.
Хоч вони вишукані, вони ще й міцні.
-Даруйте! -Так.
Я шкодую щодо Ніка. Лео може мене кинути.
Це фігово!
Нік Д, здається, я його кохаю, хоча не слід, розумієте?
Він сьогодні їде додому.
Бляха-муха!
Переклад субтитрів: Анастасія Хома