Taylor har en lek.
Perfekt make, men han bär aldrig skor.
-Skulle du ta honom? -Nej.
Nej.
-Det skulle jag. -Jaså?
-Vi är hippier. -Utan skor?
Jag skulle överväga det.
Perfekt make, men kan inte läsa. Typ: "Jag kan läsa menyn åt oss båda."
Perfekt make, men…
…du är hans femte fru.
-Då har han lärt sig massor, så… -Bra, Taylor!
Hur tog det slut? Skilsmässa eller dödsfall?
Precis.
Det är frågan.
Okej, alla måste vara i livet. Jag har mina gränser.
Det krävs en del för att jag ska falla för nån.
Och alla jag fallit för, precis alla,
kände jag en galen kemi med redan på första dejten.
Det kändes som om jag kände honom.
Efter ett tag insåg jag att vi inte passade ihop.
Nu börjar vi där, med att passa ihop.
Jag har en typ när det gäller män.
Alla är snygga.
Ray, du ser ut som en kändis.
-Lämna plats, Nick Lachey. -Det är hakan.
Jag brukar gå igång på armar.
Det finns ett mönster där. Det är alltid utsidan först.
Nu vill jag låta bli att döma boken efter omslaget.
Hej.
-Vem är det? -Monica. Vem är du?
Stephen.
-Stephen! -Hej!
Jag frågade dig aldrig när ditt senaste seriösa förhållande var.
För 2-2,5 år sen.
Hur länge var ni ihop?
-Två år. -Okej.
Det var också den mest sunda, kommunikativa relationen jag haft.
-Härligt. -Ja.
Jag gillar kommunikation och känslomässig intelligens.
Jag med.
Även om det bara är: "Hur är det?" "Bra."
-"Nej, det är det inte. Hur mår du?" -Underbart.
"Vi pratar om det och reder ut det."
Oavsett om det gäller relationen eller jobbet
måste man prata om sina känslor.
När jag tänker på äktenskap och vad jag har lärt mig,
så måste man vara trygg nog att veta
att det är okej och normalt att ha en dålig dag.
Man kan inte ha en partner som förväntar sig perfektion,
för det är jävligt slitigt.
-Får jag säga en sak? -Ja.
Jag vill ha nån som inte räds sånt och som vågar ställa krav på mig.
-Det är det som gör det fint. -Jag håller med.
Så här tror jag.
Man gillar nån för hens bra egenskaper, men älskar hen för hens brister.
Jag har alltid dragits till… brister.
-Jag har varit likadan. -Mentalt.
I mitt senaste förhållande… Nu när vi ändå pratar om det.
Ja. Berätta.
Jag ska berätta nåt som jag inte alls är stolt över.
Men jag bär det med mig, och det känns viktigt att vara uppriktig.
Ja.
-Okej, vi ska prata om otrohet. -Ja.
Tekniskt sett så har jag varit otrogen.
Jag har också blivit bedragen flera gånger.
Jag tyckte inte att jag förtjänade personen jag dejtade då.
Otrohet kan betyda olika saker.
Vissa tycker att det räcker med en blick.
Andra drar gränsen vid fysiska handlingar.
Jag skickade privata meddelanden till en tjej som värsta idioten
och vi flirtade hejvilt.
Det var känslomässig otrohet.
Jag åkte fast, vilket var väntat, och var väldigt besviken på mig själv.
-Jag beklagar. -Vi gick i terapi och redde ut det.
Jag går i terapi än idag för att prata om allt.
Tack för att du berättar det för mig.
Jag vill att du ska känna att du kan berätta allt.
Vi är alla människor. Jag är 36. Allt är inte svart och vitt.
Precis.
Mina erfarenheter av otrohet är…
De är motbjudande och hemska.
Men även i de situationerna har jag hittat ett sätt att förlåta.
"Det här känns fruktansvärt, men nåt gott kommer att komma ur det."
-Se på dig nu. -Ja.
Jag hörde på dig hur besviken du blev på dig själv.
Det känns som om du var för hård mot dig själv.
Det var… Ja, det sög.
Jag ska avbryta dig lite.
Jag vill gå på dejt med dig ikväll.
-Vill du? -Ja.
Tack för att du säger det. Det vill jag också.
Gud, det här blir jobbigt.
Jag är kär.
Mår du dåligt för att du var tvungen att göra det, eller ångrar du det?
Jag vet inte. Jag tror att jag ångrar det.
Nick sa: "Du är den rätta. Jag såg dig som min fru.
Du är så jäkla speciell.
Om du känner mer för nån annan
kommer det att gå bra, för du är vacker på in- och utsidan.
Jag gör allt för dig, men du känner inte så."
-Vad har jag missat? -"Jag åker hem."
-Han har åkt hem. -Har han?
Han sa: "Jag har inget mer att säga." Och jag sa inget. Allt blev så fel.
Sen kom Brittany in efter en dejt med Leo. Jag vill bara dö.
Hon var upprörd för att hon hade brutit med Nick D.
Vad tror ni att han gör när han kommer hem?
-Söker upp oss på Instagram. -Ja.
Skickar sexmess. Han har nakenbilder i mobilen.
Antagligen. Han klarar sig.
Jag vet inte om han har åkt än, men jag har bett om en dejt med honom.
Det har varit en jobbig dag.
Alla verkar ha fått små känslomässiga sammanbrott.
-Vad har hänt? -Alla vet vilka som dejtar vilka.
-Det var inte alls bra. -Vad?
Jag råkade säga ditt namn.
Nån som dejtar dig hörde tydligen det.
Var det…
Direkt efter vår dejt idag.
Jäklar.
Jag skulle aldrig ha sagt det med flit.
Mest för att jag verkligen tror på negativ energi,
som onda ögat, svartsjuka och…
Jag vill inte att nåt sånt ska påverka det jag gör här inne.
Ja. Jag tror också på onda ögat.
Jag är inte arg på dig. Du är bara uppriktig mot mig.
Det uppskattar jag.
Det är nog oundvikligt att folk får veta efter ett tag.
Ja.
Jag vill bara fokusera på dig och mig.
Jag är kär i dig.
På riktigt.
Vad bra.
Förlåt, jag är bara…
Jag kanske borde ha åkt hem. Jag känner mig ledsen.
-Varför det? -Jag vet inte.
Det är okej.
Brittany, jag ska inte ljuga.
Jag använder inte de orden lättvindigt,
men jag faller verkligen för dig.
Jag är rädd för att säga det nu, men jag kanske gör det ändå.
Jag har haft turen att klicka med två tjejer,
så det är inte synd om mig. Det är svårare för dig.
Det är som det är. Jag klarar mig.
Jag tänker aldrig böna och be om att bli vald.
-Jag vet. -Det kommer aldrig hända.
Så du får fatta ditt beslut.
Det suger, men jag blir antingen glad eller ledsen.
-Det är i dina händer. -Jag vet.
Jag vet inte vad jag ska säga. Jag kommer aldrig glömma vår dejt.
Varför inte?
Det du sa var så modigt och sårbart.
Jag gillar att du är så öppen med mig.
Jag vill att du ska känna att du kan gråta inför mig.
Du är för alltid inristad i mitt minne.
För alltid.
-Om jag ghostar dig, då? -Herregud.
-Jag skulle bli förkrossad. -Bra.
Men du ska veta att när jag är med dig, så är du den enda.
Jag känner mig som en player.
-Det är inte det jag är ute efter. -Men det är inte… Jag visste det.
Jag är väldigt intuitiv. Jag visste det redan.
Det blev bara bekräftat idag.
Jag visste det redan och jag vet ju hurdan du är,
så jag visste att du har…
…en lista på för- och nackdelar med alla.
Jag visste att du inte bara träffade en.
Du har rätt. Du är så smart.
-Ja, det är jag. -Ja. Vet du vad?
Jag tror att baserat på din röst
och det som jag uppfattar av dig…
Folk tror nog inte att du är smart, men jag tror att de underskattar dig.
-Helt klart. -Det är som en superkraft.
Det känns extra smart. "Det gör inget. Jag kan dra nytta av det."
Ja.
Här ska du få höra.
Innan vår dejt idag, så… Om jag ska vara ärlig, så…
Du var verkligen… Du var nummer två.
Men efter dejten, så är du helt ärligt…
Ni är båda nummer ett.
-Är båda nummer ett? -Ja.
Jag vet inte vad du tycker om det eller om jag borde ha sagt det.
Jag kan ju inte ta tillbaka det. Det är sant.
Och det är läskigt.
Jag dejtar två tjejer. Det är inget jag vill prata om,
men eftersom du tog upp det
är det som en elefant i rummet. Jag dejtar ju inte bara dig.
Precis.
Om nån sa att du och jag skulle gifta oss imorgon,
skulle jag bli överlycklig.
Jag menar det verkligen.
Jag kan se mig själv vara gift med dig
och leva ett fantastiskt liv med dig.
Och jag faller för dig.
Men det finns nån annan också.
-Det är synd att… -Det är okej.
Jag finns här för dig.
Jag kramar om en kudde och låtsas att det är du.
Jag uppskattar det, men…
Jag vet inte.
Kan du se oss som gifta?
Ja.
Fan, jag vet. Jag med.
Fan.
Jag vet inte vad jag ska säga. Jag har ansiktet i händerna.
Det här suger.
Jag…
-Jag visste att det skulle bli så här. -Ja.
Herregud.
Hej.
-Jag tror att jag blir galen. -Då är vi två.
-Du ska veta att jag har mått dåligt idag. -Varför det?
-Efter det jag gjorde! Det känns… -Med oss?
Ja.
Känns det som att du valde fel?
Ja. Jag blir galen. Jag vet ingenting längre.
Jag trodde vi var säkra på varandra. Sen fattade du ditt beslut i morse.
"Jag vet inte om det funkar."
Och jag fattar det. Du är fantastisk.
Du skulle bli en toppenfru till vem som helst,
men jag blev sårad.
-Jag blev verkligen sårad. -Jag vet det. Förlåt.
Jag tror att jag sårade dig för att slippa bli sårad.
Det var själviskt.
Alla sa att jag borde bryta med dig.
-Jag tänkte: "Okej, jag gör det." -Sa folk åt dig att göra det?
Och du lyssnade på dem?
Ja, typ.
Jag vet inte vad jag håller på med eller vad jag känner.
Vet du vad du känner för oss?
Jag är nog rädd att du ska bli besviken på mig.
Du känns så självsäker.
Jag är rädd för att det ska göra mig mindre säker på mig själv.
Jag vet inte.
-Vet du vad det är? -Vad är det?
Jag vet inte varför, men jag tror att du kommer att krossa mitt hjärta.
-Men varför… -Jag vet inte! Det är just det.
Du säger rätt saker, men jag är rädd för att bli sårad.
Jag säger inte bara rätt saker. Jag är inte perfekt.
Du känns perfekt.
Jag kanske låter självsäker och säger rätt saker,
men jag är också rädd.
-Du kanske inte gillar det du ser sen. -Eller så gör inte du det.
Jag tvivlar också.
-Det är samma för båda. -Jag vet.
Jag sa ju att jag gillar dig som du är. Det är så jag känner.
Jag vill verkligen ha dig.
-Du måste ge mig en chans. -Jag vet.
Vill du fortsätta prata?
-Det är därför jag är här. -Jag med.
-Det här börjar bli intensivt. -Ja.
Jag gissar att du vet vem den andra jag dejtar är.
Ja, hon råkade säga det. Det var inte meningen.
Det var oundvikligt att ni skulle få veta.
Det är jäkligt tufft.
-Jag har starka känslor för dig. -Ja.
Men samtidigt har jag starka känslor för henne.
-Ja. -Ni är båda fantastiska. Och det…
Jag hade trott att jag i ett sånt här läge skulle…
-Ja. -Typ: "Leo, se på dig själv. Din fähund."
Men så är det inte alls.
Det är tufft, men jag vill utforska båda relationerna.
Det är därför vi är här.
Det är det vi ska göra. Utforska.
-Du är så förstående. -Ja.
Vi måste veta allt om varann om vi ska gifta oss.
Jag kommer aldrig veta allt om dig. Det är det som lockar mig mest.
Det känns helt galet att du är på andra sidan väggen.
Jag vet.
Det förvånar mig att vi känner varann så bra.
-Fast vi inte har sett varann. -Ja.
Jag bryr mig inte om hur du ser ut.
-Jag vill bara vara med dig. Förstår du? -Ja.
Jag vill vara med dig, gosa med dig och ha sex med dig.
Kyssa dig, ha roligt, simma med dig…
Förstår du? Jag vill bara göra saker med dig.
-Ja. -Det är på riktigt.
Det är som du sa. Vi är tvillinglågor.
Vilka små turturduvor vi är.
-Vi ses imorgon. -Jag ska drömma om dig.
Hoppas det.
-Hej. -Hej!
Hur är det? Oj, titta här.
Ja, titta här!
-Fick jag en planta? -Ja.
-Va? -Det är en avokado.
Otroligt. Titta på den.
-Jag har aldrig haft en sån. Vad häftigt. -Kul att du gillade den.
På en av våra dejter pratade vi om
att vi ville ha växter och träd.
Det hade varit enkelt att köpa en krukväxt, men jag ville
ge dig nåt som var mer min stil. Jag tänkte att det var gulligt.
Om fem till sju år kan den börja ge frukter.
Det är inom den tidsramen som jag vill ha barn.
Och vem gillar inte avokado?
Ingen jag litar på.
-Vad coolt. -Jag har fått honung.
Ja. Det är min pappa Randys världsberömda honung.
Den kommer från hans bigård.
Honung är min hemliga ingrediens i en kryddig margarita.
Härligt. En sån vill jag ha.
-Det känns så bra med oss, så… -Vad bra.
Jag ser fram emot att prata om allt vi måste prata om.
-Har du nåt särskilt som du vill… -Frågor? Ja, några har jag.
Du sa nåt om att trädet kan ge frukt om 5-10 år,
och att det är då du vill ha barn.
Min första reaktion är att det känns som en väldigt lång tid.
Jag tänkte tidigare.
-Fem till sju, var det. -Okej. Det är ändå länge, men…
Det är ingen dealbreaker, men kan vi kompromissa lite?
Jag tror inte att det kommer att behövas.
Jag har alltid känt att…
Hela grejen med äktenskap, kärlek och barn är nog nåt
som jag dragit ut på för att jag var orolig för att det skulle
få mig att rusa in i nåt,
och tvingas kompromissa med tidsramen eller med min självständighet.
Men med dig är det nåt jag ser fram emot.
Jag lever ett bra liv nu.
Det är inte så att jag inte tror att det kan bli bättre,
men du kommer att göra det än mer meningsfullt.
Jag tror att vi tillsammans kan uppleva sånt
som vi alltid har drömt om.
Det känns superklyschigt att säga, men jag menar det.
Det låter fint.
När ska du be mig bli din flickvän?
Taylor, vill du bli min flickvän?
-Nej. -Nej?
Du får väl övertyga mig.
Om du inte är övertygad än blir det nog svårt.
Jag är fortfarande sur för att du sa att du tänkte på Shrek.
Vi ska förlova oss och nu spelar du svårfångad.
-Svårt att förtjäna. -Det böjer jag mig för.
Jag vill inte att dejten tar slut utan att att du är min flickvän.
Vi har en situationship.
Vi är definitivt inte vänner med förmåner.
Hörde du det, Nick Lachey? Första situationshipen i kapslarna.
-Jag gillar det här. -Jag också.
Jag har respekt för dig och kan se dig som min livspartner.
Samma här.
Hur tror du att det blir när vi ses för första gången?
Det blir en chock, för jag vet inget om hur du ser ut.
Jag kommer säkert att fånle som en idiot.
Jag kysser dig nog direkt.
-Det kan jag gå med på. -Okej.
Om jag blir din flickvän.
Herregud.
Är du orolig för…
Är du orolig för hur jag ser ut?
Nej.
Men jag hoppas att jag är längre än du.
Det skulle vara en märkligt unik upplevelse.
-Om jag tyckte att du var ful? -Nej. Eller jag vet inte. Det vore…
Jag skojar bara.
Det är bara nervöst för att sanningen är att man bryr sig om utseendet.
Det är bara så det är.
I dejtingapparna är det bara bilder.
Och när man pratar med nån och berättar om det för sina vänner,
så är det det första de säger. "Får jag se en bild?"
Det känns som om vi får lära oss att tänka så, oavsett om det är rätt.
Och jag vill att min partner ska tycka att jag är attraktiv.
Det är nåt jag önskar. Jag tränar av en anledning.
Man vill ju vara attraktiv.
Ibland finns inte den fysiska kemin där. Vi testar ju om kärleken är blind.
Vi tar båda en stor risk, men…
…jag vill ta den med dig.
Det är en risk som vi båda godtar.
Och så måste jag komma på hur jag ska få dig att bli min flickvän.
Vad gillar du för blommor?
Jag skulle nog älska vad du än gav mig.
-Har du ingen favorit? -Solrosor.
Jag anade nästan det. Det är mammas favoritblomma.
Jag gillar solrosor.
Vi har inte sagt att vi älskar varann än, va?
Jag har haft det på tungan, men…
Jag vet inte hur jag tar det om du inte säger det.
Det är den där sårbarheten, du vet. Så jag gillar dig massor.
-G? -Ja.
-Det här var okej. -Tyst med dig.
-Jag längtar tills vi ses. -Detsamma.
-Ha det bra. -Hej då.
Hej!
-Hej! Vem är det? -Marissa.
-Marissa! -Bohdan!
Ja!
Vad härligt!
Folk har haft ofta fördomar om mig där ute.
Jag ser ut som en vanlig vit kille.
Folk ser väl en studentföreningskille som fick ett jobb
tack vare föräldrarnas kontakter
och som inte har nåt djup.
Men så är det inte.
Jag föddes i Ukraina. Jag kom till USA som tvååring.
Min biologiska pappa gick bort kort därefter.
Pappan som uppfostrade mig är filippinsk.
Han är min hjälte.
Han inspirerar mig att vara den jag försöker vara.
Jag är som en lök. Jag har flera lager. Att bara gå på ett lager är löjligt.
-Jisses. Hur är det? -Jag ser fram emot det här.
-Dejten med dig igår kväll var fantastisk. -Detsamma.
Den på dagen också. Sen läste jag lite och lade mig.
Vänta!
Jag skulle precis säga att jag läste lite och lade mig.
-Som tvillingar! -Vad läser du?
Det är en ganska nördig bok. En fantasy-historia.
-Har vi pratat om det? -Nej.
-Jag läser bara fantasy. -Jaså?
-Har du läst Sagan om ringen? -Ja.
Jag har en Harry Potter-tatuering. Läst dem?
Det är ju underbart. Jag har läst alla.
-Jag vill fly in i andra världar. -Fly? Okej.
Vad brukar du dra för historier när du går på fest?
Jag kan börja om du vill.
-Ja, börja du. -Inga problem.
Okej, år 2010 var jag i Kuwait med marinkåren.
Vi hade en övning där vi var mitt ute i öknen i 30-40 dagar.
Vi sov under stjärnorna, i tält.
Man såg ingenting, bara öken.
Sen såg vi en massa kameler vid horisonten. Hundratals.
"Jag är mitt ute i öknen. Jag vill ha en cool kamelbild."
-Okej. -En av mina vänner…
Han blev jättenervös.
Han sa: "Nej, de är farliga."
"Vadå, farliga?" sa jag.
"Spottar de på mig? Än sen? Det är bara kul."
Jag valde ut den största och gick närmare.
Med puckeln var den säkert 2,5 meter hög.
Det var den största kamelen jag såg.
Jag tog fram kameran och tog en bild.
När jag tittade upp stirrade den mig rakt i ögonen.
Vi fick ögonkontakt.
Och jag ville inte bryta den.
-För om man gör det är man… -Då är du den svaga.
Ja. Den tog ett steg framåt och jag tog ett steg tillbaka.
Den tog ett steg till och väste åt mig.
Ljudet var rent demoniskt.
Den började springa.
Jag vände mig om och sprang så fort jag kunde.
Sen kände jag nåt slå till mig i bakhuvudet.
Jag föll framstupa.
Jag rullade runt och tittade upp.
Kamelen stod på bakbenen med frambenen på väg ner mot mig.
-Herregud! -Den tänkte stampa ihjäl mig.
Jag tänkte: "Jävlar, nu dör jag."
Jag har deltagit i två krig, och nu kommer mamma få ett brev
eller ett telefonsamtal om att en kamel dödat mig.
Jag kände vibrationen från fötterna. Så nära var den.
Och så fnös den, gav ifrån sig läten och lämnade oss i fred.
Resten av tiden tänkte jag: "Jävlar. Så känns det att veta att man ska dö."
-Du höll på att dö. -Ja.
Jag kände det inte igen förrän i Ukraina.
Där trodde jag också att jag skulle dö, och känslan var densamma.
-Kan du berätta lite mer om Ukraina-biten? -Visst.
När kriget i Ukraina bröt ut… Jag är ju född där,
så jag kände att jag måste åka.
Jag sa till på jobbet. "Jag ska åka till Ukraina."
Jag tänkte: "Jag är ukrainare.
Jag har släkt där. Jag har varken fru eller barn.
Jag har militär bakgrund, Klart att jag ska hjälpa till."
De var fenomenala på jobbet.
De sa: "Säg inte upp dig.
Ta den tid du behöver och åk."
Vänner hjälpte mig att förbereda allt.
De på jobbet samlade in en massa pengar och betalade för min utrustning.
Mina föräldrar… Jag trodde det skulle bli det svåraste samtalet.
De sa…
"Vi väntade på att du skulle ringa.
Vi visste att du skulle göra det." Och jag…
Det kändes hedrande att de hade så höga…
-Ja. -Att de hade så höga tankar om mig att de…
-Ett ögonblick bara. -Ingen fara.
Jag blev så rörd över att…
…de tänkte så.
Det var så många som hjälpte mig och det kändes inte som om jag förtjänade…
-Jo, det gjorde du. -…så mycket hjälp.
Du förtjänade allt stöd. Det var en stor sak att göra.
Det är ju så hemskt.
Ja, det var verkligen skrämmande.
Och jag var 33 när jag åkte,
och jag visste vad jag…
Jag åkte inte dit för att leka Rambo
och vinna kriget. Jag visste att läget var uselt.
Men jag tänkte på alla 19-åringar,
eller de som var ännu yngre,
som helt saknade utbildning och skulle…
Det kändes självklart.
Jag hade ett val.
Jag var inte tvungen att åka, men samtidigt var jag det.
Som nån som varit militär
förstår jag äran, hängivenheten och integriteten.
Du verkar ha bra människor i ditt liv.
De älskar och stöttar dig,
och du verkar vara en bra människa.
-Tack. -Så…
Ursäkta.
Okej.
Vad har du för festhistoria?
Jag vet inte. Hur följer man upp det där?
Med nåt lättsamt?
Okej. Jag ska försöka komma på nån som inte är dum.
-Den får vara dum. -Nej.
-Jag vill inte att du ska veta nåt dumt. -Varför inte?
Jag vill inte att du ska tycka att jag är dum!
Du pluggar juridik. Du är inte dum.
Det får bli en läxa. Nästa gång får du en historia som är lika bra som din.
-Fast min egen. -"Läxa", skriver jag.
-Herregud. Är du min lärare? -"Är skyldig mig…"
Okej. Läxor.
-Vi hörs väl imorgon? Definitivt. -Ja, definitivt.
-Hej då. -Hej då.
MÄNNENS BOSTAD
Det var länge sen jag var så här uppspelt över att dejta.
-Jag är redo för kärleken, så… -Ja.
Jag var skeptisk tills jag… Och nu sitter vi här.
-Jäklar. -Jag kan inte sluta tänka på allt.
Jag kan inte ens sova.
Jag drömmer bara om alla dejter…
Jag vill bara gå på fler och se vad som händer.
Det kommer säkert bli triangeldramer sen.
Det kommer att finnas tjejer som tvekar mellan två killar.
-Nån kommer att få hjärtat krossat. -Ja.
Förstår du?
-Det vore tufft. -Ja.
-Hej. -Hej.
Ramses!
-Marissa, va? -Jajamen!
Jajamensan!
-Hur mår du ikväll? -Bra. Jag gjorde armhävningar.
-Armhävningar? -Ja!
-Herregud. -Vi tränade lite.
-Så… -Klart att ni gjorde.
Jag gjorde armhävningar, så nu är jag klarvaken.
Okej. Jag vill börja med att säga tack.
"Tack"?
-För dejten förut. -Till mig?
Det kändes som om jag kunde prata om vad som helst.
Vad bra att du känner det så.
Ja, jag känner mig bekväm.
Vi har ju nått en punkt där man drar ner på urvalet.
Ja. Urvalet minskar.
Det finns lite tid kvar, men…
Du ska veta att jag tänker på dig mycket,
och att du varit min etta ett tag nu.
-Vad känner du? -Jag ser alltid fram emot att ses.
Jag är öppen för andra också.
Självklart.
…men det är bara två som jag känner nåt för.
-Okej. -På en annan nivå.
Men det är läskigt att tänka…
Säg att man har känslor för två.
-Och så väljer man den ena. -Det måste man ju.
-Det kan bli ett triangeldrama. -Herregud!
-Hoppas att jag inte är den andra tjejen. -Nej!
Jag menade att du nog har två killar efter dig.
Jag vet inte.
Jag sa att det skulle kvitta om nån kände nåt för samma person.
-Ja, det är inte… -Och så är det. Jag bryr mig inte.
För om vi båda gillar samma person,
så får den personen fatta ett beslut om vad som passar dem bäst.
-Precis. -Jag har ju varit gift.
-Ja. -Vi blev ihop i high school.
Jag växte upp i ett religiöst hem. Det förde oss samman.
Vi var gifta i 4,5 år, men sen sökte jag mig bort från religionen.
Vi försökte reda ut det, men det funkade inte.
-Hörs du med ditt ex? -Nej.
Jag kan vara empatisk mot andra, men samtidigt väldigt hård mot mig själv.
-Okej. -Jag känner mig otillräcklig.
Det är nog för att pappa var väldigt kritisk.
Det jag gjorde dög aldrig.
Det är nog nåt jag har burit med mig in i vuxenlivet.
Ja.
Pappa hjälpte inte till alls efter att mina föräldrar skilde sig.
-Mamma var ensam med oss fyra. -Ja.
Vi levde på bidrag och hade det knapert i några år.
Jag har haft många människor i mitt liv
som har hjälpt till att forma min syn på världen
och gett mig upplevelser som många andra i den socioekonomiska…
-Den demografiska gruppen. -Precis. Som de inte får uppleva.
Till exempel hade jag en volleybolltränare
som tog med mig till Disney.
-Det låter väl dumt… -Nej, det är otroligt.
-Det gör mig så tacksam. -Ja.
Och nu vill jag ge tillbaka.
Jag ger till hemlösa. En del gillar inte det. Jag ger.
En sak jag är väldigt tacksam för
är min sammansvetsade grupp med vänner.
Vi är som en familj.
De har varit goda exempel
på sund maskulinitet för mig.
De har visat hur man är en schyst kille,
och hur man visar och är i kontakt med sina känslor,
utan att bry sig om vad andra tycker eller vad de drar för slutsatser.
Män har helt galna förväntningar på sig i samhället.
Det känns bra att ha andra förebilder.
Det låter som att du har bra vänner.
Nåt med dig som jag tycker är attraktivt
är att du är så bekväm med att prata om könsroller
och toxisk maskulinitet, och att du söker dig bort från det.
Det är så attraktivt.
Jag vill inte följa traditionella normer om vad maskulinitet är.
Det är det jag gör av det.
Jag älskar det, mer än du kanske inser.
Jag är van vid militärens maskulina män.
Jag fattar.
Det är intressant, för jag har ju dragits till det eftersom jag dejtat såna män.
Vad har du för typ?
-Jag har ingen fysisk typ. -Okej.
Tänk om jag är 165 cm lång.
-Det gör inget. -Är det sant?
Jag tänker inte avvisa nån på grund av hans längd.
-Jag var bara nyfiken. -Jag har aldrig brytt mig om det fysiska.
Det handlar mer om hur de får mig att känna.
De jag dejtar brukar vara smarta.
-Jag dejtade en Trump-supporter i tre år. -Jävlar.
Sen dejtade jag en progressiv, liberal kille.
Jag dejtar folk för den de är.
Säg att jag skulle fria till dig.
-Men… -Herregud.
Jag behöver mer tid.
-Du behöver mer tid. -Ja.
Vi tar det i sakta mak.
-Ja. -Men inte för sakta.
Garrett och jag pratar om ödet.
Det är en magnetisk känsla som är svår att beskriva.
Taylor.
Om jag hade ett manus…
-Är de till dig? -Ja.
-Hur vet du det? -Det är min favoritblomma.
Jag sa att om han ville att jag skulle bli hans…
Just det. Han skulle göra nåt för dig. Och han lyssnade.
"Taylor Morgan Krause, sen vi träffades i kapsel 2
har vi bara…"
-Klart att han vet vilken kapsel det var. -Ja.
"Det känns som om vi har dejtat länge.
Vi gör det här på vårt eget sätt,
och jag ser fram emot nästa steg.
Din käraste Garrett.
-PS. Vill du bli min flickvän?" -"Bocka för ja eller nej!"
Vad gulligt!
-Kanske. -Jag hämtar en penna.
Jag hämtar en penna. Gör slut på hans lidande.
Okej.
Garrett överraskar mig.
Det är så gulligt.
-Ja, verkligen. -Så omtänksamt.
Han gör mig alldeles uppspelt.
Vi är definitivt inte bara vänner.
Jag borde nog följa instruktionerna.
-Jag tyckte att det var gulligt. -Det är underbart.
-Får jag sniffa? -Ja.
Den är så…
-Är det läppglans? Eller parfym? -Parfym.
-Får jag se? Jag älskar den. -Det är feromoner också.
"Unisexparfymolja med feromoner."
Din fähund.
-Jag sa ju att jag är förberedd. -Ja. Du har allt.
Allt.
Hej.
-Jag har sett fram emot det här. -Jag med.
Jag ser alltid fram emot att prata med dig.
När vår dejt tog slut igår
berättade du om Norfolk State och varför du ansökte om en plats där
och ingen annanstans.
Jag ville gå där för att spela i ett band.
Jag sjöng i kyrkan när jag var liten. Mamma tvingade mig.
Jag och mina systrar spelade flera instrument.
Min mellansyster var duktig på att sjunga och skriva låtar.
Vi hade pianon hemma. Jag spelade horn och syrran trumpet.
Jag fick ett musikstipendium, men saknade riktning.
Jag hade inga toppbetyg eller lovord, men fick alltid bra resultat på prov.
-Ja. -Jag har alltid betraktat
utbildningssystemet och min egen utbildning
med visst trots,
för jag minns hur det var att känna sig dum.
-Ja. -Jag har alltid hatat skolan.
Men jag älskar att lära mig saker.
Jag tog värvning i flottan sen.
-Har jag berättat det? -Ja.
Okej. Det var mitt livs bästa beslut. Att lämna flottan var det näst bästa.
Jag älskade flottan och allt det gav mig,
men jag trodde att det var allt jag kunde bli.
Sen dess har jag fått en massa möjligheter som jag aldrig hade kunnat föreställa mig.
Jag har mött människor som under vissa delar av mitt liv knappt kändes verkliga
för att avståndet var så stort.
Jag vet inte var det slutar, men det finns inget jag inte klarar
och ingen jag inte kan möta.
Min farfar… Känner du till Nation of Islam?
Javisst.
-Han var nationalsekreterare åt dem. -Okej.
Han arbetade väldigt nära Elijah Muhammad.
Det finns ett foto hos pappa med honom och Muhammad Ali.
-Han är en av mina hjältar. -Jaså?
Ja. Jag har fyra bilder på honom hemma.
Min farfar tyckte inte att jag skulle gå på college.
Jag gjorde det för att mina föräldrar tyckte att betyg var viktiga.
Men när det blev dags fanns det inga pengar.
Jag är helt för att man utbildar sig,
men det är inget man måste göra för att lyckas.
-På tal om Nation of Islam och flottan… -Ja.
På en av mina sista utplaceringar, var jag ute på Atlanten
på väg från Norfolk till Senegal.
Det var första gången jag var i Afrika.
Och det föll sig så att jag läste Malcolm X självbiografi då.
-Då insåg jag att jag kunde bli mer. -Ja.
Jag växte inte upp som muslim.
Min pappa växte upp som katolik, men hans pappa var med i Nation of Islam.
Jag frågade vad hans religion var. Han sa: "Jag tror bara på Gud."
Jag älskar det.
Alla religioner har kärleksbudskapet gemensamt.
Absolut.
Jag vill berätta mer om mig.
-Ja! -Om min familjebakgrund.
För mig är det lite personligt med mina systrar,
för de barn jag får kommer aldrig att lära känna sina fastrar.
Jag vill kunna säga: "Så här var din faster.
Sånt här gjorde vi när vi var sex och sju år gamla."
Jag glömmer aldrig kvällen då min storasyster dog.
Du sa aldrig vad som hände.
Hon hade lupus.
Hon togs in på sjukhus och skrevs aldrig ut.
Jag minns att jag var hos mormor och…
Jag väntade på mina föräldrar.
Sen sa mormor att en kusin skulle hämta mig.
När jag kom till sjukhuset grät pappa. Då förstod jag att nåt var fel.
Ja.
Det jag alltid kommer att minnas från den kvällen är
att jag visste att hon var borta innan nån sa det.
Jag hörde ett ljud från mamma som jag aldrig har hört igen.
Det var nästan djuriskt.
Och det var min mamma.
-Det var nästan utomkroppsligt. -Ja.
Jag och min andra syster gick in till henne ensamma.
Hon bar sin skolring
och min andra syster försökte få av henne den,
men fingret var så svullet att det var svårt.
Jag tänkte: "Får man göra så? Gör inte så."
Tankarna snurrade, men jag minns…
Nu är jag glad för att jag har den. Jag bär ringen runt halsen nu.
-Gör du? -Ja.
Jag har båda mina systrars skolringar i ett halsband.
Mina mest älskade minnen är raka motsatsen.
Det var nästan som om jag levde i en komediserie.
Mina föräldrar…
Jag kunde inte ha begärt mer av dem.
När man tittar på bilder av oss ser det nästan inte verkligt ut.
Det var så vackert och oskyldigt.
Jag skulle inte ändra på nånting. Alla dumma syskongrejer…
-Ja. -Jag tänker på…
Det är lustigt. Mina systrar brukade låsa mig ute i bara underkläderna.
-En härlig barndom. -Ja.
Det var det. Jag skulle inte byta ut den mot nåt.
Ja.
-Tack för att du berättar. -Tack för att du lyssnar.
Jag ska säga en sak som jag har tänkt, men aldrig sagt högt till nån.
Vadå?
Jag kan ge mina föräldrar en dotter till.
Och jag älskar det.
Jag kan se våra liv flätas ihop.
Ja.
Det betyder mycket att vi har kommit så nära varann.
Jag är tacksam för att jag har träffat dig, även om vi aldrig har setts.
Det är bara vackert.
-Hej, älskling. -Hej. Fler blommor från min pojkvän?
-Det är några saker jag vill säga. -Okej.
Vad har du framför dig?
En massa brev.
Jag är nervös, ifall att det inte märks.
-Jag ska börja läsa. -Okej.
Okej, G.
Jag är ganska bra på att uttrycka mig, men nu behöver jag mina anteckningar.
Det är lite fånigt. Pappa gav mig mina farföräldrars kärleksbrev.
Igår hittade jag brev som de skrev 13 november 1953.
Det är inte längre med oss…
…även om de är det.
-Hör här. -Du gör det bra.
"Kära Kathleen, det var inte meningen att skriva nåt som gör dig mållös.
Jag ville bara berätta vad jag har tänkt på,
hoppats på och bett för.
Jag har svårt att tro att nåt jag säger gör nån annan mållös.
Det känns smickrande att du tycker så mycket om mina brev.
Jag vill inte göra dig så mållös att du inte kan säga ja.
Det vore onekligen illa.
Det gläder mig att mina brev gör dig lycklig.
Då gör de lite av det jag skulle vilja göra personligen.
Jag hoppas att de förmedlar mina djupa känslor för dig.
När det gäller vad du kan säga, skulle det räcka gott
om du sa att du vill gifta dig med mig.
Jag vet att det är mycket att begära,
men att jag skulle lägga resten av mitt liv på
att visa dig att det är det jag vill.
Så det enda du behöver säga är ja.
Det hade så klart varit mycket bättre om du var här och slapp skriva.
Det borde vara uppenbart vid det här laget att min avsikt är
att du ska vara här hos mig, som min fru."
G, vi var väldigt skeptiska i början av det här experimentet,
men upptäckte att vi vill utforska osäkerhetsprincipen tillsammans
i vår egen takt
eller hastighet, om man så vill. Blinkning till Heisenberg.
Du är den perfekta maken.
Du bekräftar mig på ett sätt jag inte visste att jag behövde.
Tack för att du är så öppen och ihärdig med mig.
Kontakten är magnetisk.
Du har varit min etta i nio dagar, och jag ser fram emot att tappa räkningen.
Hallå?
Förlåt.
Tankarna rusar runt i mig.
Ja. Och de här breven är otroliga.
-Visst är de häftiga? -Ja, det är så fint.
Det är bara svårt att forma ord nu.
Jag vet att vi hade kunnat göra allt vi ville,
men det kommer att bli så mycket roligare att göra det tillsammans.
Jag ser fram emot det.
Ja…
De första tre dagarna var jobbiga. Jag var vilsen.
Det var så länge sen jag följde mitt hjärta.
Det var tufft, men det tändes en gnista och den bara växte.
Jag kunde inte tänka på nåt annat. Svaret fanns där.
Jag kom inte hit med förväntningar eller ens hopp.
Och du var inte här för att förlova dig med första bästa man.
Du letade efter mig.
Med dig tror jag att vi kan få allt ihop.
Jag trodde inte att det var möjligt förut.
Taylor,
jag älskar allt med dig.
Du är en fantastisk människa.
Du är intelligent.
Du är omtänksam, snäll och genuin.
Du är passionerad.
Jag har blivit förälskad i den du är.
Jag har blivit kär i dina små egenheter och vill se fler.
Jag älskar att snappa upp sånt som du inte ens berättar.
Ju fler lager jag skalar av, desto mer älskar jag människan därunder.
Det har varit fantastiskt att få lära känna dig.
Kontakten är som du sa magnetisk. Det är helt galet.
Den är elektrisk. Känslan är påtaglig.
Det är som om varje molekyl i mig vill ta sig igenom väggen till dig.
Våra kroppar säger åt oss att vi hör ihop,
och vi fick se till att våra huvuden inte kom i vägen.
Taylor Morgan Krause…
…vill du bli min fru?
Absolut.
Herregud!
Herregud, jag skakar. Jag kan inte ens resa på mig.
Jag är så jäkla uppspelt.
Jag måste ta in det.
Det var inte så här jag tänkte mig det, men känslan är fantastisk.
-Vi är lyckligt lottade. -Ja.
Jag längtar efter dig.
-Jag ska bära blått imorgon. -Blått?
-Ja. Så du vet. -Jag tänker inte avslöja nåt.
Du ska vara lika förvirrad och vilsen som jag.
-Lika uppspelt. Vi ses snart. -Vi ses snart, älskling.
Det här är toppen.
-Herregud! -Blommor!
-Titta på henne! -Är du förlovad?
Ja.
Taylor!
Han gör mig till växtmamma på en ny nivå.
Herregud.
Jäklar!
Alltså, va?
Är jag förlovad?
Jag är förlovad!
Hur ska jag fråga det här? Vi kan börja så här:
Röstade du i förra och förrförra presidentvalet?
Ja. Det är…
-Det är en plikt som veteran och amerikan. -Ja.
Tack för din tjänstgöring. Har jag sagt det?
Jadå. Du behöver inte göra det igen. Tack.
-Jag menar det verkligen. -Tack.
Jag är tacksam för såna som du.
Om jag gillade kandidaterna är en annan fråga.
-Ja. -Men jag röstade. Det var svårt.
Ja.
Det var svårt båda gångerna, för…
Nu när vi ändå är inne på ämnet, så är min pappa republikan.
Därför röstar han på republikanerna. Jag köper inte det.
För mig är det vansinnigt när folk inte är beredda att ändra åsikt.
-Det säger mycket om dem. -Ja. Jag håller med.
Jag är en mittenväljare. Jag röstar på kandidaten jag tror på.
Och ärligt talat:
Jag röstade på Trump för att jag inte gillade Hillary i förrförra valet.
Men jag känner bara förakt för Trumps ämbetsperiod.
Och jag röstade på Biden.
Och helt ärligt var min andra röst mycket mer genomtänkt än det första.
Jag erkänner gärna att den första rösten var obildad.
För du vet… Jag har en ganska intressant bakgrund.
Berätta.
Jag identifierar mig som vit, men min pappa…
Det här är intressant.
I åratal har min farmor,
som är tysk,
påstått att pappas sida av släkten var från Italien.
Jag växte upp i tron att jag hade såna inslag.
"Jag är italienare!"
När jag köpte min skolring hade den en italiensk flagga.
Jag var så stolt över det.
Men för tre år sen gjorde min syster en dna-analys.
Jag anade nästan det. Vad roligt.
Ja, och det visade sig att det närmaste vi kan komma
är europé till 0,3 procent.
-Lägg av! -Inte ens italienare.
Inte ens 0,3 % italienare?
Det mesta var från Nigeria, Kongo och Sierra Leone.
Huvudsakligen Västafrika.
Det visade sig alltså att pappa egentligen är
tre femtedelar eller hälften svart.
-Jag har sett mig som vit hela livet. -Ja.
Jag trodde att jag var det.
-Ja. -Jag är inte ens italienare.
Det är en kul historia. Och du vill förstå den.
-Det är bra. -Ja.
När jag fick veta sökte jag fram några böcker
och läste på om ghanesisk och nigeriansk kultur.
Vad roligt.
Jag har mycket Västafrika i mig.
Det är många olika kulturer som jag får lära mig mer om nu.
-Ja. -Det är fascinerande.
-Det är häftigt. Nåt kul att dyka in i. -Eller hur?
Jag är glad för att vi har det här samtalet.
Världen utvecklas ju, och jag ser fram emot att den ska utvecklas ännu mer,
men det känns som om vi har fått lära oss att passa in i mallar.
Ja.
När jag växte upp fick jag fylla i standardiserade prov
där de frågade om ens etnicitet.
-Ja. -Jag blev alltid förvirrad.
Jaså?
Jag har mixat ursprung. Mamma är från Honduras.
Okej.
Hennes föräldrar är från Honduras, men har olika etnicitet.
Och min pappa är svart afrikanamerikan.
Han har cherokes-rötter som…
-Då är du verkligen en korsning. -En riktig korsning.
Jag tror att man gifter sig med nån av själviska skäl.
Man gör det för att hen gör en till en bättre människa
och pressar en att se på saker med andra ögon.
Och i gengäld gör man samma sak för den andra.
Man tvingar hen att bli en bättre människa.
Jag vill inte nöja mig med mindre än så.
Jag håller med.
Du får mig att känna mig säker på
att det är rätt för oss att vara här.
Du får mig att känna mig speciell.
Och du ger mig fjärilar. Du är otroligt gullig.
Du är en bra kille.
Det är skillnad på att ha ett bra samtal och att känna nåt genom väggarna.
-Ja. -Vi kan säga så här…
Hur ska jag säga det?
Jag vet vad jag känner och vad magkänslan säger.
Jag litar på det för det är nåt man bara vet.
När jag går ner på knä och säger: "Jag väljer dig",
vill jag att du också ska vara säker bortom skuggan av ett tvivel.
Ja!
Där satt den! Hallå!
Så ska det se ut! Hej, Bohdi!
Hej, Tim! Jag svävar. Jag har fjärilar i magen.
Hallå? Åh, mat.
-Jag har din filt. -Detsamma.
-Jag tar med den hem. -Visst.
Vad lustigt. Jag spelade biljard innan jag kom in här.
Min filt låg där. När jag vände mig om sniffade Bohdi på den.
Jag sa: "Rör inte min frus filt med din jävla näsa."
Ja.
-Jag älskar det här. -Ja.
Jag är så uppspelt.
-Ska vi äta? -Ja.
Jag skrev en bön åt oss.
Så…
-Lägg av. -Allvarligt.
-Jag skrev nåt. -Okej.
"Kära Gud, tack för den här maten och för att vi är friska nog att äta den.
Tack för att du väckte oss idag och låter oss träffas.
Tack för att du förde oss hit.
Tack för att du välsignar mig med nån som är så mjuk och vänlig.
Tack för att du låter mig känna mig trygg här.
Jag ber dig vaka över oss medan vi skapar ett obrytbart band.
Tack för att du visar hur kärlek kan kännas.
Jag är välsignad och vill tacka dig.
Det är i ditt namn jag ber. Amen."
Amen. Jisses. Vad gulligt.
-Ja, jag ville… -Så gulligt.
Men ja, nu kan vi äta. Det ser gott ut.
Jag blev rörd. Ursäkta.
Man kan be på olika sätt, men jag har alltid varit rädd för att be högt.
Jag vill ha ett förhållande
där vi är trygga med att prata och be tillsammans.
Nu hugger jag in.
Min tro har tagit mig igenom många olika saker, som…
Jag har aldrig haft nån att be med.
Jag har aldrig upplevt nåt liknande. Jag har aldrig behövt känna mig trygg.
Men nu när jag är här med dig känner jag mig trygg.
Jag kan prata med dig och berätta saker utan att känna mig dömd.
Vi kan ha ett samtal utan att det blir ett gräl.
Jag känner mig trygg med det.
Jag gillar att du är konsekvent. Du känns genuin.
Du förställer dig inte.
Du kom in och sa: "Förlåt. Jag är så jävla nervös. Här är jag."
Jag sa det till killarna. "Jag vet inget om hur hon ser ut."
-Nej, precis. -Och jag bryr mig inte.
Jag vet vad jag känner.
Och vem det än blir, så blir det min nya bästis.
Underbart.
Är du redo för musik?
-Ja. -Okej.
Jag har en bred musiksmak.
Jag lyssnar på country, alternativ musik,
R&B från 90-talet och tidigt 2000-tal är det jag gillar mest.
Då var ingen rädd för att prata om kärlek.
Jag älskar det. Men några låtar är pinsamma.
-Samma här. -Okej, kör.
Här kommer det.
Jag älskar den här låten!
-Lyssnar du? -Ja.
Jag älskar dig.
Du ska veta att du är trygg med mig.
Oavsett vad som händer här…
…finns jag här för dig.
Jag finns alltid här.
-Är du okej? -Ja.
Jäklar.
Helt galet.
Lukta på filten.
Det är jag som kramar dig.
Torka dina tårar på den.
Jag är inte den som gråter, men…
Jag märker det. Tro mig.
Vad tänker du på?
Det är allt jag vill ha på lång sikt.
Jag känner att jag kan få det här.
Det kan du. Ser du den blå väggen?
Det finns på andra sidan.
Åh, Tyler…
Ashley…
Vem visste att det skulle bli så här?
Inte jag.
Jag lovar dig. Det kvittar vad det finns på andra sidan väggen.
Till hundra procent.
För vi ska gifta oss.
Jag är så rörd. Tårarna kommer.
På ett bra sätt.
Han hade skrivit en bön som välsignade dynamiken mellan oss.
-Han älskar dig. -Och vår framtid, tilliten och…
-Jag tänkte: "Drömmer jag det här?" -"Vad är det som händer?"
-Han är schyst. Han älskar dig. -Jisses.
-Jag är glad för din skull! -Helt galet!
Herregud.
En förälskad man på väg.
Jag ville verkligen bli älskad för den jag är innerst inne,
men jag var inte ute efter en make.
Jag behövde ingen make, men ville ha en själsfrände.
Jag har aldrig känt så här förut.
Det är…
Det är obeskrivligt och saknar motstycke. Det är underbart.
Jag smälter när jag hör hennes röst, och det är…
Det är svårt att beskriva hur bra det känns att vara med henne.
Taylor är lysande. Hon är omtänksam och passionerad.
Hon är så gullig och…
Allt hon säger känns väldigt äkta.
Det är helt galet.
Att känna Taylor och veta hur fantastisk hon är,
och veta att hon känner samma sak för mig är…
Det är otroligt.
Jag har varit noggrann med att inte avslöja nåt om hur jag ser ut.
Det ska bli kul att höra hur han tror att jag ser ut.
Jag glömmer att det är en del av det.
Igår kväll tänkte jag: "Herregud."
Nu börjar jag bli nervös.
Men jag ser fram emot att se honom.
Jag tror inte att utseendet spelar nån roll.
Jag valde att inte avslöja mammas namn
för att inte avslöja min etnicitet,
men Garrett kom fram till
att det som gör mig till den jag är räcker bra…
Det är otroligt att han kan få mig att känna så här.
Jag är så exalterad.
Ingen förlovar sig så här. Det går inte att återskapa.
Innan jag kom hit tvivlade jag på
att jag nånsin skulle hitta den rätta.
Jag hade inte lyckats hitta nån som jag kände en så djup samhörighet med.
Och…
…nu har det hänt.
Taylor och jag har varit noga med att inte prata om utseende.
Hon vet att jag är vit.
Annars vet hon ingenting, och jag vet inget om henne.
Jag har inte tänkt på det förrän nu,
men det gör mig inget att jag inte vet om Taylors etnicitet.
Det här experimentet tvingar oss att göra det man borde göra.
Man ska gifta sig baserat på egenskaper, inte utseende.
Och jag tror att min kärlek till Taylor
är så stark att det kvittar hur hon ser ut.
Undertexter: Love Waurio