- Taylor kitalált egy játékot! - Tökéletes férj, de sosem vesz cipőt.
- Hozzámennél? - Nem.
Nem.
- Én igen. - Igen?
- Hippiben tolnánk. - Cipő nélkül?
Én megfontolnám.
Tökéletes férj, de nem tud olvasni.
Neked kéne felolvasnod neki a menüt, de nem gáz.
Tökéletes férj,
de ötödszörre nősülne.
Jó sok tapasztalata lehet.
Az biztos, Taylor.
Hogy végződtek a házasságai? Válással vagy halállal?
Ja.
Ez itt a kérdés.
Életben kell lennie az exeinek. Itt húzom meg a határt.
VAK SZERELEM
Nekem sokára tetszik meg egy pasi.
Eddig minden sráccal, akibe beleszerettem,
elképesztő kémia volt közöttünk az első randin.
Mintha ezer éve ismertem volna őket.
De pár hónap után rájöttem, hogy nem illünk össze.
Ez a kísérlet megmutatja, kivel illünk össze.
Van egy bizonyos zsánerem.
Legyen szexi.
Ray, úgy nézel ki, mint egy celeb.
- Leköszönhetsz, Nick Lachey. - Az állam miatt.
A karoktól általában teljesen lázba jövök. Már többször is előfordult.
Először mindig a külsőt vesszük szemügyre.
Most igyekszem nem a borítójáról megítélni a könyvet.
Halihó!
- Ki vagy? - Monica. És te?
Stephen.
- Stephen! - Szia!
Ezt még nem kérdeztem: mikor volt az utolsó komoly kapcsolatod?
Két és fél éve.
Meddig jártatok?
- Két évig. - Két évig.
Ez volt a legegészségesebb, legkommunikatívabb párkapcsolatom.
- De jó! - Ja.
Nekem fontos a kommunikáció és az érzelmi intelligencia.
Nekem is.
Ha rákérdezek, hogy vagy, és azt feleled jól…
- Le fogom venni, hogy füllentesz. - De jó!
Átbeszélünk mindent, és megoldjuk.
Legyen szó a házasságról vagy a munkáról. Muszáj megbeszélnünk az érzéseinket.
Az eddigi tapasztalataim alapján azt várom egy házasságtól,
hogy magabiztosan fel tudjam vállalni,
hogy rendben van és normális dolog, ha vannak rossz napjaim.
Olyan társat szeretnék, aki nem a tökéletesre vágyik,
mert az kurva fárasztó.
- Mondhatok valamit? - Aha.
Olyan társra vágyom, aki mer tökéletlen lenni,
és felelősségre tud vonni a hibáimért.
- Ettől olyan szép az élet. - Egyetértek.
Mondom, én miben hiszek:
a jó tulajdonságai miatt kedvelünk meg valakit,
de a hibáiba szeretünk bele.
Én mindig is vonzódtam a… hibákhoz.
- Hidd el, ezzel én is így vagyok. - Aha.
A legutóbbi kapcsolatom például, ha már az előbb rákérdeztél…
Mesélj csak!
Elárulok valamit, amire egyáltalán nem vagyok büszke.
De ez a helyzet, és azt hiszem, nagyon fontos, hogy őszinte legyek.
Igen.
A megcsalásról lesz szó.
Jó.
Gyakorlatilag én voltam a megcsaló fél.
Engem is csaltak már meg, többször is.
Azt gondoltam, hogy az akkori barátnőmet
nem érdemlem meg.
Mindenkinek mást jelent a megcsalás.
Valakinek már az is megcsalás, ha ránézel a másikra.
Másvalakinek csak a tényleges testi érintkezés számít annak.
Hülye voltam, és elkezdtem irkálni egy csajnak.
Továbbmentünk volna a flörtölésnél.
Ez érzelmi megcsalás.
Lebuktam, ami várható volt. Nagyot csalódtam önmagamban.
- Úgy sajnálom! - Még párterápiára is elmentünk.
Megoldottuk, de én továbbra is járok pszichológushoz ezek miatt.
Amúgy köszönöm, hogy ezt elmondtad nekem.
Szeretném, ha úgy éreznéd, bármit elmondhatsz.
Mind emberből vagyunk. Én 36 vagyok. Tudom, hogy az élet nem fekete és fehér.
Igen.
Nekem is van tapasztalatom a megcsalással, és…
Nagyon gusztustalan és rossz élményeim vannak.
De még azokban a helyzetekben is meg tudtam bocsátani.
„Kurva szarul esik, de valami sokkal jobb vár.”
- Te is sokat fejlődtél. - Igen.
Az elmondottak alapján lejött, mennyire dühös voltál magadra.
Szerintem túl sokat ostoroztad magad.
Igen, elég gáz volt a szitu.
De most közbeszólnék egy pillanatra,
mert ma este elhívnálak randizni.
- Igen? - Igen.
Köszönöm szépen! Szívesen randizom veled.
Jesszusom, ez baromi nehéz lesz!
Belezúgtam.
A NŐK SZÁLLÁSHELYE
A szakítás miatt érzed rosszul magad, vagy mert megbántad?
Nem tudom. Azt hiszem, kicsit megbántam.
Nick azt mondta, én vagyok neki az igazi, és hogy már elképzelte, hogy elvesz.
Szerinte különleges vagyok.
Azt is mondta, hogy úgyis fogok találni valakit, aki fontos nekem,
mert kívül-belül gyönyörű vagyok, de sajnos nem viszonozom az érzéseit.
- Miről maradtam le? - Nick hazamegy.
- Hazament. - Hazament?
Azt mondta, nem tudja, mit mondhatna. Én sem tudtam. Úgy érzem, hibáztam.
Kikészültem, mikor Brittany megjött a Leóval való randijáról.
Már eleve kivolt, mert most szakított Nick D-vel.
Nick ma hazamegy, és mi lesz az első dolga?
- Ránk keres Instagramon. - Tuti.
És ráír valami csajra, hogy küldjön pucér képet.
Valószínűleg. Túléli.
Nem tudom, hogy hazament-e már, de kértem tőle egy randit.
Stresszes napom volt.
Ma mindenki kikészült érzelmileg.
- Mi történt? - Mindenki megtudta, ki kivel randizik.
Nagyon rossz volt.
Tessék?
Kikotyogtam a neved, basszus.
És úgy tűnik, az is meghallotta, aki a listádon van.
És ez…
Közvetlenül a mai randink után történt.
Baszki!
Pedig soha az életben nem mondok el ilyesmit.
Főleg azért, mert hiszek a negatív energia erejében
és a rossz dolgok bevonzásában.
Nem akarom, hogy ezek befolyásolják az ismerkedést.
Értem. Szerintem is be lehet vonzani a rosszat.
És egyáltalán nem haragszom rád, hiszen őszinte vagy velem.
Köszönöm szépen.
Nyilván elkerülhetetlen, hogy előbb-utóbb mindenki megtudja.
Ja.
Őszintén szólva, csak kettőnkre akarok koncentrálni.
Jesszus! Beléd zúgtam.
De komolyan.
Helyes.
Bocsi, de otthon kellett volna maradnom. Nincs jó kedvem.
Miért?
Nem tudom.
De nem baj.
Brittany, nem fogok hazudni.
Az SZ betűs szó számomra szent, és félek is kimondani,
de kurvára beléd estem.
Félek kimondani,
de szerintem ki fogom.
Szerencsés helyzetben vagyok, hiszen két kapcsolatom is alakulóban van.
Nem sajnáltatni akarom magam, hiszen te nehezebb helyzetben vagy.
Ez van.
Túlélem.
Nem fogok könyörögni senkinek, hogy engem válasszon.
- Tudom. - Ez teljesen kizárt.
Ez a te döntésed.
Szívás, de vagy boldog, vagy szomorú leszek.
Rajtad áll.
Tudom.
Nem tudom, mit mondhatnék, Brittany. Sosem fogom elfelejteni a mai randinkat.
Miért?
Nagy bátorság és őszinteség kellett ahhoz, hogy ezt elmondd.
Nagyon tetszik benned, hogy ennyire nyílt vagy.
Szeretném, ha azt éreznéd, hogy sírhatsz előttem.
Örökre az emlékezetembe véslek.
Örökre.
Mi lenne, ha ghostolnálak?
Jézusom!
- Kurvára magam alatt lennék. - Helyes.
Komolyan gondolom, hogy mikor veled vagyok, csak rád gondolok.
Szar nőcsábásznak érezni magam.
- Egyáltalán nem ez a célom. - De ez nem lep… Igazából tudtam.
Nagyon intuitív ember vagyok. Megéreztem.
És ma igazolást nyert a gyanúm,
mivel már tudtam.
És mivel már ismerlek, tudom,
hogy minden opciódat alaposan mérlegeled.
Tudtam, hogy több kapcsolatod is van.
Igazad van. Nagyon okos vagy.
Nagyon okos vagyok.
Igen. És tudod, mi van?
Lefogadom, hogy a hangod
és személyiséged alapján
az emberek nem tartanak okosnak, de szerintem alábecsülnek téged.
- Ez így van. - Ez pedig szupererő.
Ráadásul nem zavar téged, ha hülyének néznek,
hanem előnyt kovácsolsz belőle.
Ja.
Mondok neked valamit.
Őszinte leszek veled: a mai randink előtt
második helyen voltál nálam.
De mivel ilyen őszinte vagy, a mai randink után…
Esküszöm, mindketten elsők lettetek.
- Mindketten elsők vagyunk? - Igen.
Nem tudom, ez hogy esik neked, vagy hogy jó-e, hogy elmondtam.
Gondolom, már nem szívhatom vissza, de ez az igazság.
És nagyon ijesztő.
Két kapcsolatom is van, és nem akarok erről beszélni,
de mivel felhoztad, már nem lehet kikerülni a témát.
Nem csak veled randizom.
Aha.
Ha valaki azt mondaná nekem, hogy már holnap összeházasodnánk,
akkor kurva boldog lennék.
Komolyan mondom.
El tudom képzelni, hogy te leszel a feleségem és a menyasszonyom.
Csodálatos lenne az életünk.
Beléd estem.
De van valaki más is.
- Sajnos az van, hogy… Ja. - Semmi baj.
Rám számíthatsz, de tényleg.
Úgy ölelem a párnát, mintha téged ölelnélek.
Ez jól esik, de…
Nem tudom.
El tudod képzelni, hogy elvegyelek?
Igen.
Bassza meg! Tudom, én is.
Baszki!
Nem tudom, mit mondjak.
Itt ülök, tenyérbe temetett arccal.
Ez kurva szar,
mert…
Tudtam, hogy ez lesz!
Megértem.
Te jó ég!
Szia!
- Asszem kezdek becsavarodni. - Dettó.
Azért azt elmondom, hogy nem vagyok jól.
Miért nem?
- Azért, amit tettem. - Velünk?
Igen.
Szerinted rosszul döntöttél?
Még szép! Az őrület határán vagyok. Az sem tudom, mi van.
Azt hittem, biztos vagy kettőnkben. Ma reggel egyértelmű döntést hoztál.
Nem tudtad, hogy működni fog-e.
De megértem, mert fantasztikus csaj vagy.
Nagyszerű felesége leszel bárkinek,
de eléggé megviselt.
Nagyon megbántottál.
Tudom, és sajnálom.
Szerintem nem akartam, hogy te bánts meg,
ami önzőség.
Mindenki azt mondta, hogy szakítsak veled,
én meg hallgattam rájuk.
Akkor mások tanácsolták, hogy szakíts velem?
És hallgattál rájuk?
Igen, mondhatni.
Fogalmam sincs, mit csinálok.
Nem tudom, mit érzek.
- És a kapcsolatunkkal hányadán állsz? - Attól félek, hogy csalódni fogsz bennem.
Te nagyon magabiztos ember vagy.
Attól félek, hogy ez el fog venni az én magabiztosságomból.
Nem tudom.
- Tudod, miről van szó? - Miről?
Nem tudom, hogy miért, de szerintem
kurvára össze fogod törni a szívem.
- De miért… - Nem tudom! Ez a bajom.
Nem mondtál semmi rosszat, mégis ezt érzem.
Ez nem igaz, én sem vagyok tökéletes, de már mondtam.
De annak érzed magad.
Lehet, hogy magabiztosnak tűnök és szépeket mondok,
de az az igazság, hogy én is félek.
És mi van, ha nem tetszem majd neked?
És fordítva?
Nekem is vannak aggályaim.
- Ez nem csak rád igaz. - Tudom.
Mindkettőnkre igaz. Már mondtam: elfogadlak téged.
Őszintén így érzek.
Nagyon szeretnék veled lenni.
- Adnod kell még egy esélyt. - Tudom.
- Akarsz még beszélgetni? - Persze.
- Ezért vagyok itt. - Én is.
- Kezd bepörögni a dolog. - Ja.
Feltételezem, tudod, ki a másik párom.
Igen, véletlen derült ki. Nem akarta elmondani.
Elkerülhetetlen, hogy kiderüljön. Nem is tudom.
Baromi kemény.
- Te nagyon tetszel nekem. - Értem.
De hazudnék, ha azt mondanám, ez a másik lányra nem igaz.
- Értem. - Mindketten csodálatosak vagytok.
És… ha most kívülről szemlélném ezt a helyzetet…
- Aha. - …akkor leszidnám magam.
Nőcsábásznak gondolnám magam, de igazából nem így érzem.
Kemény, mert mindkét kapcsolatot folytatni akarom, amíg tudom.
Pont ezért vagyunk itt.
Csak így jöhetsz rá, mire vágysz.
Te érted, hogy ez miről szól.
Alaposan meg kell ismernünk egymást a házasság előtt.
Te örök rejtély maradsz számomra.
Ez az egyik dolog, ami a legjobban izgat benned.
Annyira durva számomra, hogy ott vagy a fal másik oldalán.
Ugye?
Annyira meglepő, hogy milyen jól ismerjük egymást!
- Pedig még nem is találkoztunk. - Ugye?
Tényleg nem érdekel, hogy nézel ki.
Csak veled akarok lenni.
- Érted? - Igen.
Legszívesebben megölelgetnélek, lefeküdnék veled, megcsókolnálak,
jól érezném magam veled, elmennék veled úszni…
Érted? Úgy programoznék veled!
- Ja. - De tényleg.
Szerintem az van, amit mondasz. Ikerlángok vagyunk.
Nézzenek oda, milyen édik vagyunk!
- Várom a holnapot. - Veled fogok álmodni.
Remélem is.
- Szia, kicsim! - Halihó!
Hogy vagy? Úristen, nézzenek oda!
Ez nem semmi!
- Kaptam egy növényt? - Igen.
- Mi? - Az egy avokádó.
Na ne! Nem semmi!
Ilyen avokádóm még nem volt. De király!
Örülök, hogy tetszik.
Emlékszem, hogy az egyik randinkon arról beszéltünk, mennyire szeretnénk
növényeket és fákat.
Egy szobanövény egyszerűbb megoldás lett volna, de szerettem volna,
ha az ajándékba adott növény engem tükröz.
Úgy gondoltam, jópofa lesz, mikor majd öt-hét év múlva
elkezdenek rajta avokádók teremni.
Gyerekeket is nagyjából akkor akarok.
És ki nem szereti az avokádót?
Minden jó ember szereti.
- Ez kurva menő. - Én egy mézet kaptam.
Ó, igen. Az Randy, azaz az apukám világhírű méze.
A méhészetéből van.
A csípős margaritám titkos összetevője a méz.
De jó! Szívesen megkóstolnám.
Szerintem nagyon összeillünk.
Alig várom, hogy átbeszéljünk mindent, ami még hátravan.
Van bármi konkrétum, amit…
Van-e kérdésem? Gondolkoztam egy-két dolgon.
Azt mondtad, ez a fa öt-tíz év múlva fog termést hozni,
és te akkor akarsz majd gyereket.
Az első gondolatom az volt, hogy az öt-tíz év nagyon hosszú idő.
Én hamarabb akarok.
- Azt mondtam, öt-hét év. - Jó, igaz.
Az hosszú idő, de számomra nem válóok, viszont örülnék a kompromisszumnak.
Szerintem ebben nem kéne kompromisszumot kötnünk.
Valahogy mindig is úgy voltam a házassággal, a szerelemmel
és a gyerekvállalással,
hogy ezeket jobb volna úgymond késleltetni,
mert attól tartottam,
ha túl hamar beleugranék, akkor kompromisszumot kell majd kötnöm,
és valamilyen módon fel kell adnom a függetlenségemet.
De úgy érzem, hogy melletted
ezt sokkal jobban várom.
Úgy érzem, nagyon jó most az életem.
Nem arról van szó, nem jöhet el hamarabb az ideje.
Veled biztosan jobban szeretném majd.
Szerintem olyan dolgokat fogunk majd megtapasztalni közösen,
amiről mindig is álmodoztunk.
Ez szörnyen közhelyes, de tényleg komolyan gondolom.
Jól hangzik.
Mikor kérdezed meg, hogy leszek-e a barátnőd?
Taylor, lennél a barátnőm?
- Nem. - Nem?
Két órád van meggyőzni.
Ha eddig nem győztelek meg, akkor nagy a baj.
Még mindig rosszul esik, hogy a Shrek jutott rólam eszedbe.
Már rég jegyben kéne járnunk. Nem adod könnyen magad.
Értem meg kell dolgozni. Ezt jó, ha tudod.
- Jó, ha tudod. - Most már tudom.
Nem akarok úgy elmenni innen, hogy nem vagy a barátnőm.
„Situationship”-ben ragadtunk.
Az biztos, hogy ez nem barátság extrákkal.
Hallod ezt, Nick Lachey? A kapszula történetének első „situationship”-je.
- Nagyon élvezem. - Én is.
Nagyon tisztellek téged, és el tudlak képzelni élettársamként.
Én is téged.
Szerinted milyen érzés lesz, amikor először megpillantasz?
Sokkoló, mert lövésem sincs, hogy nézel ki.
Valószínűleg úgy fogok vigyorogni, mint egy idióta.
Nagy eséllyel azonnal megcsókollak.
- Ezzel én is így vagyok. - Oké.
Már ha a barátnőd leszek.
Jézusom!
Te aggódsz amiatt…
Aggódsz amiatt, én hogy nézek ki?
Nem.
De nagyon remélem, hogy magasabb vagyok nálad.
Ja. Az egészen érdekes, új élmény lenne számomra.
Ha rondának találnálak?
Dehogy. Vagyis nem tudom, az…
Csak viccelek!
Csak amiatt aggaszt a dolog,
mert az embereknek igenis számít a külső.
Ez tény. A társkereső appok tele vannak képekkel.
Amikor beszédbe elegyedünk valakivel,
és megemlítjük a barátainknak, egyből képet kérnek róla.
A társadalom treníroz minket arra, hogy így gondolkozzunk.
És én személy szerint szeretném, hogy a társam vonzónak tartson engem.
Vágyom rá. Nem véletlen edzek.
Örül az ember, ha vonzónak látják, de ez nem mindig jön össze.
Ez a „vak szerelem” lényege.
Ez óriási kockázatot jelent mindkettőnk számára,
de…
veled belevágnék.
Elfogadjuk, hogy ez kockázattal jár.
Azt próbálom kitalálni, hogy a fenébe kérjem meg, hogy legyél a barátnőm.
Melyik a kedvenc virágod?
Bármilyet adhatsz, úgyis tetszeni fog.
- De nincs kedvenced? - A napraforgó.
Nekem is ez jutott eszembe. Anyának is az a kedvence.
Szeretem a napraforgót.
Még nem vallottunk szerelmet egymásnak, igaz?
Nekem már többször is majdnem kicsúszott a számon, de…
Nem tudom, hogy reagálnék, ha nem viszonoznád.
Pedig meg kéne nyílnom, igaz? Nagyon kedvellek, kicsim.
- G! - Igen?
- Egész jó veled. - Ne már!
- Várom a következő randit. - Én is.
- Jó éjszakát! - Szia!
Hahó!
- Szia! Ki vagy? - Marissa.
- Marissa! - Bohdan!
Ez az!
De örülök!
A való életben sokszor kritizálnak engem.
Tipikus fehér srác vagyok.
Egy idióta faszinak gondolnak,
aki a szülei kapcsolatai révén jutott álláshoz.
Nagyon felszínesnek tartanak,
pedig ez nem így van.
Ukrajnában születtem. Kétéves voltam, mikor az USA-ba költöztünk.
A vér szerinti apám nem sokkal később elhunyt.
A nevelőapám filippínó.
Ő az én hősöm.
Az ő példáját igyekszem követni.
Olyan vagyok, mint a hagyma. Több rétegű vagyok.
Nevetséges egyetlen réteg alapján ítélni.
Jesszus! Hogy vagy?
Nagyon vártam már a beszélgetést.
A tegnap esti randink csodás volt.
Igen! Szerintem is.
A napközbeni is szuper volt. Kicsit olvastam, aztán mentem aludni.
Várj!
Én is azt akartam mondani, hogy olvastam lefekvés előtt.
- Ikrek! - Mit olvasol?
Egy kockáknak való könyvet. Egy fantasy-regényről van szó.
- Beszéltünk már erről? - Nem.
- Én csak fantasyt olvasok. - Komolyan?
- Olvastad A Gyűrűk Urát? Oké. - Igen.
Van egy Harry Potteres tetkóm. Az olvastad?
Ez marha jó! Az összes könyvet olvastam.
Én ezekbe a világokban menekülök.
Igen? Azta! Oké.
Ha elmész egy buliba, milyen sztorit szoktál elmesélni?
Ha akarod, kezdhetem én.
- Kezdd te! - Jól van.
2010-ben tengerészgyalogos voltam, és éppen Kuvaitban állomásoztunk.
Egy sivatagi kiképzésen vettünk részt, ami úgy 30-40 napig tartott.
A csillagok alatt, sátrakban aludtunk. Nem volt ott semmi, csak homok.
Több száz tevét pillantottunk meg a horizontnál.
Mivel a sivatagban voltunk, lőni akartunk pár fasza képet.
- Aha. - De az egyik haverom nagyon beparázott.
Azzal jött, hogy a tevék veszélyesek. Mondom: „Mi a veszélyes bennük? Leköpnek?
Akkor legalább lesz egy jó sztorink.” Nyilván a legnagyobbhoz mentem oda.
A púpja majdnem három méterig ért.
Sosem láttam még akkora tevét.
Elővettem a fényképezőgépet, és lőttem egy képet.
Aztán felnéztem a gép mögül, és azt láttam, hogy a teve engem bámul.
Felvettem a szemkontaktust.
Nem akartam elkapni a tekintetem, mert ha megteszem…
- Akkor te vagy a gyengébb. - Ja. Előrébb lépett, én pedig hátra.
Újabb lépést tett felém, és elkezdett sziszegni.
Démoni hang volt, így tudom a legjobban leírni.
Majd futni kezdett.
Nyilván megfordultam, és futottam, ahogy tudtam.
A következő pillanatban ütést éreztem a tarkómon,
és arccal előrezuhantam.
Megfordultam, és felnéztem.
A teve a hátsó lábain ágaskodott, a mellső lábaival akart rám lecsapni.
- Jézusom! - Konkrétan agyon akart taposni.
Mondom: „Baszki, nekem végem.”
Két háborúban is részt vettem, és anyámat azzal keresik majd fel,
hogy egy teve végzett velem.
Éreztem a patái vibrálását, annyira közel volt.
Aztán fújtatott egyet, majd ott hagyott minket.
Aztán azon agyaltam, hogy ilyen érzés lehet a halálfélelem.
- Majdnem meghaltál! - Igen.
Egészen Ukrajnáig nem éreztem így,
amikor megint elfogott a halálfélelem.
Pont ugyanaz az érzés.
Beavatnál engem az ukrajnai sztoriba?
Persze. Amikor kitört a háború Ukrajnában… Gondolom, emlékszel, hogy ott születtem.
Éreztem, hogy oda kell mennem.
Kijelentettem a munkahelyemen, hogy Ukrajnába fogok utazni.
Azzal indokoltam, hogy ukrán a származásom,
ukrán a családom, nincs se feleségem, se gyerekem,
szolgáltam katonaként, úgyhogy miért ne segítenék.
A munkahelyemen fantasztikusan fogadták.
Nem hagyták, hogy felmondjak, azt csinálhattam, amit akartam.
A barátaim is segítettek felkészülni.
A munkahelyem még pénzt is gyűjtött, ők fizették a felszerelésemet.
Azt hittem, a szüleimmel lesz a legnehezebb ezt megbeszélni.
Azt mondták,
már várták, hogy felhívjam őket,
mert tudták, hogy oda akarok majd utazni.
Nagyon megtisztelő volt, hogy ilyen nagyra…
- Igen. - …hogy ilyen nagyra tartanak engem…
- Egy pillanat! - Jó, ráérünk.
Nagyon megérintett…
hogy ezt feltételezték.
Annyian segítettek, hogy úgy éreztem, meg sem érdemlem.
- Megérdemelted. - Rengetegen segítettek.
Megérdemelted a támogatást. Ez nagyon nagy szó.
Persze rettentő ijesztő is.
Igen, az biztos, hogy nagyon ijesztő volt.
Harminchárom évesen utaztam oda,
mert úgy voltam vele, hogy…
Azt hittem, majd én leszek Rambo, aki megnyeri a háborút.
Tudtam, hogy szar a helyzet.
Ha belegondoltam, hogy 19 éves
vagy még fiatalabb srácok vannak kint a fronton
mindenféle előképzettség nélkül…
Nem is volt kérdés.
Volt választásom, nem lett volna muszáj mennem,
de közben mégsem volt.
Mivel én is szolgáltam katonaként, megértem az elkötelezettségedet.
Úgy gondolom, nagyon jó emberekkel vagy körülvéve,
akik szeretnek és támogatnak téged, mert rendes embernek tűnsz.
- Köszi, ez jól esik. - Úgyhogy…
Bocs.
Jól van.
És mi a te sztorid, Marissa?
Nem tudom. Ezek után mivel hozakodjak elő?
Valami könnyedebbel.
Oké, megpróbálok kitalálni valami értelmeset.
- Értelmetlen is lehet. - Nem!
- Nem akarok hülyeséget mesélni. - Miért nem?
Mert nem akarom, hogy hülyének nézz.
Jogra jársz, úgyhogy nem nézlek hülyének.
Ez lesz a házim.
Következő alkalommal elmesélek
egy olyan jó sztorit, mint a te tevésed volt.
- Egy saját sztorit. - Írd fel, hogy „HF”.
- Jézusom! Mi vagy te, egy tanár? - „Tartozom egy…”
Rendben. Házi feladat.
- Akkor tuti, hogy holnap beszélünk? - Aha, tuti.
- Tuti. - Tuti.
- Szia! - Szia!
A FÉRFIAK SZÁLLÁSHELYE
Rohadt régóta nem éreztem ilyen jól magam randizás és ismerkedés közben.
- Tudnék szerelmes lenni. - Ja.
Én nagyon szkeptikus voltam, de mégis megtörténik.
- Ja, tesó. - Megállás nélkül filózom.
Én aludni sem tudok.
Ha lehunyom a szemem, arról álmodom, hogy odabent randizom…
- Ja. - Úgy mennék már a következő randira!
Egy idő után tuti, lesznek szerelmi háromszögek.
Ahogy kezdünk fogyatkozni, lesznek lányok, akik két pali közt fognak őrlődni.
- Lesz, akinek összetörik majd a szívét. - Ja.
Vágod?
Kemény menet lesz.
Ja.
Halihó!
Hahó!
Ramses!
- Marissa vagy, igaz? - Bizony!
Bizony ám, csajszi.
- Hogy telt az estéd? - Jól. Nyomtam pár fekvőt.
- Fekvőt? - Aha.
- Jesszus! - Lenyomtunk egy rövid edzést.
- Úgyhogy… - Nyilván.
Nyomtam pár fekvőt, úgyhogy nagyon éber vagyok.
Oké. Először is meg akartam köszönni.
Mit?
- A korábbi randit. - Nekem?
Jól éreztem magam. Bármiről beszélhettem.
- Örülök, hogy jól érzed magad velem. - Igen, jól érzem magam.
Elérkeztünk ahhoz a ponthoz, hogy kezdenek fogyni az opcióink.
Igen. Próbáljuk szűkíteni a kört.
Még van bőven idő,
de szeretném elmondani, hogy sokat gondolok rád,
és már egy ideje te vagy nálam az első.
- Te hogy vagy ezzel? - Mindig várom, hogy beszéljünk.
Hát igen, én még másokkal is randizom.
Nyilván.
De csak két srác van, aki igazán tetszik.
- Értem. - Ők nagyon.
Ijesztő belegondolni, hogy…
Tegyük fel, hogy két ember is tetszik!
- Végül választani kell közülük. - Bizony.
- Szerintem szerelmi háromszögbe kerülök. - Szent ég!
- Nem akarok a kettes számú lány lenni! - Nem!
Úgy értem, hogy két srác fog teérted teperni.
Nem tudom.
Eldöntöttem magamban, hogy nem fog érdekelni, ha ilyen történik.
- Ja, de… - Továbbra sem érdekel.
Mert ha mindketten ugyanazt szeretjük,
akkor a lány dolga lesz eldönteni, hogy mit akar és mi neki a legjobb.
- Aha. - Meséltem, hogy voltam nős?
- Igen. - Ő a gimis szerelmem volt.
Vallásos családban nőttem fel, ez volt köztünk a kapocs.
Négy és fél évig voltam nős. Eltávolodtam a kereszténységtől és a vallástól.
Próbáltuk helyrehozni a kapcsolatot, de végül nem sikerült.
- Szoktatok még beszélni? - Nem.
Nagyon empatikus tudok lenni, de magammal szemben
szörnyen kritikus vagyok.
- Oké. - Sosem érzem magam elégnek.
Ez abból fakadhat, hogy apám nagyon kritikus volt.
Bármit csináltam, neki nem volt elég jó.
Ez még a felnőttkoromra is rányomja a bélyegét.
Értem.
Amikor a szüleim elváltak, apám elment, és semmiben sem segített.
- Anyám ottmaradt négy gyerekkel. - Aha.
Segélyen éltünk, és jó pár évig nagyon szegények voltuk.
Rengeteg olyan embert ismertem meg,
akik segítettek kialakítani a világról alkotott képemet,
és olyan élményekkel gazdagítottak,
amit egy hozzám hasonló körülmények közt élő nem…
- Nem tehetett volna meg. - Igen, nem tapasztalhatott volna meg.
Például a röplabdaedzőm
elvitt Disneylandbe.
- Tudom, hogy ez hülyén hangzik… - Nem, ez szuper.
- És ezért borzasztó hálás vagyok. - Értem.
És igyekszem ezt visszaadni.
Hajléktalanokon segítek. Tudom, ez sok embernek nem tetszik.
Én azért vagyok rettentően hálás,
hogy nagyon összetartó a baráti társaságom.
Mintha a családom lennének. Nagyon jó példát mutattak abban,
hogy milyen is az egészséges maszkulinitás,
és hogy hogyan tudok kurva jó fej csávó lenni,
kifejezni az érzéseimet, összhangban lenni önmagammal,
és leszarni, hogy mások mit gondolnak rólam,
vagy hogy milyen embernek tartanak.
Szerintem hatalmas elvárásokat támaszt a férfiak felé a társadalom.
Hálás vagyok, hogy példát mutatnak.
Ezek alapján szuper lehet a baráti társaságod.
Én azt találom benned nagyon vonzónak,
hogy tök simán beszélsz a nemi szerepekről.
Tudod, hogy létezik toxikus maszkulinitás, és igyekszel szakítani vele.
Számomra ez nagyon vonzó.
Nem akarom a férfiasság felé támasztott hagyományos elvárásokat követni.
- Mindenkinek mást jelent a férfiasság. - Ez sokkal jobban tetszik, mint hinnéd.
Mert én a macsós, katona pasikhoz vagyok szokva.
Értem, persze.
És érdekes, de még mindig hozzájuk vonzódom, mert ilyen pasijaim voltak.
És mi a zsánered?
- Külsőleg nincsen. - Oké.
És mit szólnál hozzá, ha 165-170 cm lennék?
- Nem zavarna. - Tényleg?
A magassága miatt nem fogok visszautasítani senkit.
Oké. Csak kíváncsi voltam.
Sosem érdekelt igazán a külcsín.
Az jobban érdekel, hogy érzem magam a másikkal.
Általában okos pasikkal járok.
Három évig jártam egy Trump-szimpatizánssal.
Baszki!
Aztán összejöttem egy progresszív liberálissal.
- Engem az emberek személyisége vonz. - Tegyük fel, hogy megkérem a kezed!
- De… - Jaj, istenem!
Még várjunk vele.
- Még várnál vele. - Még igen.
Hagyjuk, hogy lassan bontakozzon ki! De azért ne túl lassan.
Garrettel sokszor használjuk a „szerencsés véletlen” kifejezést.
Megmagyarázhatatlanul vonzzuk egymást.
Taylor!
Ha lenne egy…
- Azt te kaptad? - Aha.
- Honnan tudod? - Mert ez a kedvenc virágom.
Megmondtam neki, hogy ha szeretne járni velem…
Tényleg kérted, hogy tegyen valami gesztust.
Figyelt rád.
„Taylor Morgan Krause! Mióta először találkoztunk a kettes kapszulában…”
- Nyilván emlékszik a számára. - Persze.
„Olyan, mintha hónapok óta járnánk.
Tovább folytatjuk a sajátos módon való ismerkedést.
Alig várom a közös kalandokat.
A pasid, Garrett. Utóirat: Leszel a barátnőm?”
„Leszel a barátnőm?” Jelöld be a választ!
De jó! Ez annyira édes!
- Talán. - Hozok is egy tollat.
Hozok is egy tollat. Vess véget a szenvedésének!
Oké.
Garrett mindig meg tud lepni.
De édes!
- Ez nagyon kedves tőle. - Olyan figyelmes!
Szinte már szédítő érzés,
és az biztos, hogy már nem csak barátok vagyunk.
Követnem kell az utasításait.
Ez nagyon kedves gesztus a részéről.
Eszméletlen.
- Megszagolhatom? - Aha.
Egy kicsit…
Ó! Az szájfény?
- Vagy parfüm? - Parfüm.
Muti! De jó az illata!
Feromont tartalmaz.
„Feromonokat tartalmazó uniszex parfümolaj.”
Te mocskos állat!
- Mondtam, hogy felkészültem előre. - Igen. Mindent megtettél.
Mindent.
Hahó!
- Úgy vártam már, hogy beszéljünk! - Én is.
Mindig várom, hogy beszéljünk.
A tegnapi randink vége előtt
arról beszéltél éppen, hogy miért csak a Norkfolk State-re felvételiztél.
Mert benne akartam lenni egy zenekarban.
Anya sokat hordott templomokba énekelni.
De emellett több hangszeren is játszottunk a nővéreimmel.
A fiatalabbik nővérem elképesztő énekesnő és dalszövegíró volt.
Volt zongoránk is. Én kürtön, a nővérem meg trombitán játszott.
Zenei ösztöndíjat kaptam, de értelmetlennek éreztem a sulit.
Nem voltam se évfolyamelső, se kitűnő tanuló,
de mégis mindig átküzdöttem magam.
- Értem. - Az oktatási rendszerrel
és a saját tanulmányaimmal kapcsolatban van bennem némi harag,
mert emlékszem, milyen hülyének érezni magam.
- Értem. - Utáltam suliba járni.
Viszont tanulni szeretek.
Végül tengerészgyalogos lettem.
- Ezt meséltem, igaz? - Igen.
Oké. Életem legjobb döntése volt, hogy beléptem a gyalogságba.
A kilépés pedig a második legjobb.
Habár imádtam, és azt is, amit nyújtani tudott,
azt hittem, ennél többet nem érhetek el.
Azóta rengeteg mindenben kipróbáltam magam,
pedig korábban ez elképzelhetetlen lett volna.
Az életem egy bizonyos pontján még nem tudtam elképzelni,
hogy kiknek a szemébe leszek képes később belenézni.
Nem tudom, ezek után mi vár rám, de bármire képes vagyok,
és már van kellő önbizalmam.
A nagyapám… Ismered az Iszlám Nemzetet?
Persze.
- Ő volt a honvédelmi minisztere. - Értem.
Napi kapcsolatban állt Elijah Muhammaddel.
Apánál ki van rakva egy fénykép a nagyapámról és Muhammad Aliról.
- Muhammad Ali az egyik példaképem. - Igen?
Igen! Négy fénykép is ki van nálam rakva Muhammad Aliról.
A nagyapám nagyon ellenezte a továbbtanulást,
de én mégis továbbtanultam, mert a szüleim azt mondták, ha jók a jegyeim, menjek.
De mikor eljött az ideje, nem volt rá pénzünk.
Én rettentő fontosnak tartom az oktatást.
De nem azért kell tanulni, mert csak úgy lehetünk sikeresek.
- Ha már felhoztad az Iszlám Nemzetet… - Igen?
…én pedig a gyalogságot…
Az egyik utolsó bevetésemen az Atlanti-óceánon tartottunk
a virginiai Norfolkból Szenegál felé.
Akkor léptem először az afrikai kontinensre.
Éppen akkor olvastam Malcolm X önéletrajzát.
- Aha. - Akkor hasított belém először,
hogy ennél többre is vihetem.
Értem. Engem nem muszlimként neveltek.
Apám katolikusként nevelkedett, de az ő apja meg a Nemzet tagja volt,
így mikor megkérdeztem, mi a vallása, azt felelte, hogy csak Istenben hisz.
Ez tök jó, mert ha végigvesszük a vallásokat,
a szeretetről elég hasonlóan vélekednek.
Igen.
Szeretnék többet mesélni magamról.
- Jó! - És a családom történetéről.
Én elég sajátos helyzetben vagyok,
mert a gyerekeim sosem fogják ismerni a nagynénjeiket.
De szeretném nekik elmesélni, hogy milyenek voltak,
és hogy miket csináltunk együtt, mikor hat-hétévesek voltunk.
Sosem felejtem el az idősebbik nővérem halálának estéjét.
Még nem mesélted el, mi történt.
Lupusa volt.
Bekerült a kórházba, és már nem is jött haza.
Emlékszem, épp a nagymamámnál voltam, és a szüleimet vártam.
Tudtam, hogy a nővérem kórházba került. Eljött értem az egyik unokatestvérem.
A kórházba érve láttam, hogy apám sír.
Akkor esett le, hogy valami baj van.
Értem.
Azt sosem fogom elfelejteni,
hogy már azelőtt tudtam, hogy meghalt, mielőtt elmondták volna,
mert az anyám olyan hangot hallatott, amit azóta sem hallottam tőle.
Ősi és állatias volt.
Rá sem ismertem anyámra.
- Szinte testen kívüli élmény volt. - Értem.
Miután meghalt, a másik nővéremmel bementünk hozzá.
Rajta volt a sulis gyűrűje, és a nővérem megpróbálta lehúzni az ujjáról,
de annyira be volt dagadva az ujja, hogy nem jött le.
„Ilyet lehet?”, kérdeztem. „Ne csináld már!”
Mindenki zaklatott volt, de emlékszem…
De örülök, hogy végül levette,
mert most is ezt a gyűrűt hordom a nyakamban.
- Tényleg? - Igen.
Mindkét nővérem gimis gyűrűje itt lóg a nyakamban.
A legkedvesebb emlékeim nagyon vidámak.
Az életem nagy része már-már egy szitkomhoz hasonlított.
A szüleimtől nem is kívánhattam volna többet.
Ha látnál rólunk fényképeket, nem is tűnne igazinak.
Annyira szép és gondatlan életet éltünk!
Semmin sem változtatnék.
Annyit hülyéskedtünk a tesóimmal!
- Aha. - Ha visszagondolok…
Emlékszem, egyszer a nővéreim kizártak egy szál alsógatyában a házból.
- Gyönyörű gyerekkorom volt. - Értem.
Tényleg az volt. Semmiért sem cserélném el.
Értem.
- Köszönöm, hogy elmondtad. - Én is, hogy meghallgattál.
Elmondok valamit, amin egy ideje már agyalok, de még nem mondtam senkinek.
Mi az?
Szeretnék adni a szüleimnek még egy lányt.
Annyira jó lenne!
Úgy örülnék neki!
Már látom magam előtt, hogy összefonódik kettőnk élete.
Igen.
Nem veszem félvállról az irántad táplált érzéseimet,
és nagyon hálás vagyok, hogy már így látatlanban is ismerhetlek.
Ez annyira csodálatos, de tényleg.
- Szia! - Szia!
Még több virág a pasimtól?
- Szeretnék mondani pár dolgot. - Oké.
Mit látsz magad előtt?
Rengeteg levelet.
Elég ideges vagyok, ha nem esett volna le.
- Felolvasnék valamit. - Oké.
„Nos, G,
mindig is jól bántam a szavakkal, de ezt most meg kellett írnom előre.
Egyszerre cuki és nyálas, hogy apám odaadta a nagyszüleim szerelmes leveleit.
Tegnap este találtam egy levelet,
amit a nagyapám írt 1953. november 13-án.
A nagyszüleim már nem élnek,
de mégis itt vannak.”
- Felolvasom. - Eddig jól csinálod.
„Kedves Kathleen! Nem akartam olyasmit mondani vagy írni, amitől eláll a szavad.
Azt szándékoztam a tudtodra hozni, hogy min gondolkozom,
és miért imádkozom.
Hihetetlennek találom, hogy a mondandómtól bárkinek elálljon a szava.
Nagyon hízelgő, hogy szépnek találod a leveleimet.
Remélem, annyira nem fog elállni a szavad, hogy ne tudj igent mondani.
Az igazán nagyon rossz lenne.
Annak is módfelett örülök, hogy boldoggá tesznek a leveleim.
Valamilyen módon ellátják azt a feladatot, amit személyesen végeznék.
Remélem, érződik belőlük, hogy mennyire szeretlek.
A mondandóm lényege az, hogy végtelenül boldog lennék,
ha igent mondanál házassági ajánlatomra.
Természetesen tudom, hogy ez nagy kérés a részemről,
de megígérem, hogy életem hátralévő részében bebizonyítom,
hogy tényleg erre vágyom.
Tehát nincs más dolgod, mint hogy igent mondj.
Persze sokkal jobb lenne, ha most itt lennél,
és nem írnom kellene.
Úgy hiszem, már egyértelmű számodra, hogy az a szándékom,
hogy együtt éljünk, házastársként.”
„Tehát, G, mindketten nagyon szkeptikusan álltunk a kísérlethez,
de izgatottan vágtunk bele abba, hogy enyhítsük bizonytalanságunkat
a saját tempónkban.
Vagy úgyis mondhatjuk, sebességünkben. Köszönet Heisenbergnek.
Te vagy a tökéletes férj, akit már régóta keresek.
Nem is tudtam, hogy szükségem van ennyi szép szóra.
Köszönöm, hogy megnyíltál előttem, és hogy kitartó voltál.
Mi ketten vonzzuk egymást.
Már kilenc napja te vagy nálam az első,
és alig várom, hogy ne kelljen már számolnom.”
Hahó!
Bocsi.
Elöntöttek az érzelmek.
Egészen elképesztőek ezek a levelek.
- Elég menők, mi? - Gyönyörűek. Nagyon menők.
Elég nehéz most…
mit mondani.
Tudom, hogy külön is mindent megvalósítottunk volna,
de közösen sokkal több mindent érhetünk el, mint amit el tudunk képzelni.
Már alig várom.
Igen. Az első három napban káosz volt a fejemben. Nem tudtam, mi legyen.
Jó rég hallgattam már a szívemre.
Kemény volt, de kialakult köztünk a tűz,
ami egyre jobban lobogott, és végül már semmi másra nem tudtam gondolni.
Egyértelmű volt.
A kísérlet előtt nem voltak elvárásaim, nem reménykedtem semmiben.
Egyáltalán nem számítottam erre.
Te se azért jöttél ide, hogy mindenáron eljegyezzen valaki.
Engem kerestél.
Úgy érzem, Garrett, csodálatos párkapcsolatunk lehet.
Korábban azt hittem, ez nem lehetséges.
Taylor!
Mindent szeretek benned.
Szerintem csodálatos ember vagy.
Intelligensnek tartalak.
Nagyon gondoskodó, kedves és önazonos vagy.
Van benned tűz.
A személyiségedbe szerettem bele.
Odáig vagyok a beszólásaidért. Bármeddig elhallgatnám őket.
Szeretek újdonságokat felfedezni veled kapcsolatban.
Minél több réteget hántok le rólad, annál jobban beleszeretek a személyedbe.
Hihetetlen élmény volt megismerni téged.
Ez a vonzódás, amiről te is beszéltél, nagyon durva.
Felvillanyozó. Zsigeri élmény.
A testem minden egyes molekulája a fal másik oldalán akar lenni veled.
A testünk azt súgja, hogy együtt kell lennünk,
csak az eszünket is meg kellett győznünk róla.
Taylor Morgan Krause!
Hozzám jössz?
Hát persze.
Te jó ég!
Jézusom, remegek! Fel sem tudok kelni.
Baromi izgatott vagyok.
Még meg kell emésztenem.
Nem így képzeltem el, de ennél nincs is csodálatosabb érzés.
- Nagyon szerencsések vagyunk. - Bizony.
Már várom a találkozást.
- Holnap kékben leszek. - Kékben?
- Igen, csak mondom. - Én nem fogom elárulni.
Legyél csak te is úgy összezavarodva, mint én!
És izgatott. Hamarosan találkozunk.
Szia, kicsim!
Hát ez állati!
- Úristen! - Virágcsokor!
- Nézzétek! - Menyasszony lettél?
Menyasszony lettem.
Taylor!
Egy következő szintre emelte a növények iránti őrületemet.
Atyaisten!
Tesó!
Mi van?
Jegyben járok?
Jegyben járok!
Hogy kérdezzem? Azt sem tudom, mit akarok kérdezni, de akkor kezdem így:
szavaztál a legutóbbi elnökválasztáson, és az azt megelőzőn?
Igen, szavaztam.
Veteránként és amerikai állampolgárként felelősségemnek éreztem.
- Aha. - És az is.
Nem tudom, mondtam-e, de köszönöm a szolgálatot.
Mondtad, de nem kell többször megköszönnöd.
- Komolyan mondom. - Köszönöm.
Hálás vagyok nektek.
Bár nem voltak szimpatikusak a jelöltek.
- Aha. - Szavaztam, de nehéz döntés volt.
Értem.
A legutóbbi két választás kemény volt.
Ha már feljött ez a téma, elmondom, hogy az apám republikánus,
emiatt mindig a republikánusokra szavaz, amivel nem értek egyet.
Elképesztőnek tartom, mikor az emberek ennyire ragaszkodnak valamihez.
- Sokat elárul róluk. - Igen.
- Egyetértek. - Én centrista vagyok.
Olyan jelöltre akarok szavazni, akiben tudok hinni.
Őszinte leszek.
Az első szavazáson Trumpra szavaztam, mert nem kedveltem Hillaryt.
De elítélem, amit Trump művelt a hivatali ideje alatt.
Legutóbb Bidenre szavaztam.
És őszintén mondom, hogy sokkal többet gondolkoztam
a második választáson, mint az elsőn.
Őszintén bevallom, hogy az első választáson
nem voltam kellően felkészült.
Elég érdekes múlttal rendelkezem.
Mesélj róla!
Általában fehérnek vallom magam, de az apám…
Ez egy elég érdekes sztori.
Az apai nagymamám német származású,
és évekig azt mesélte nekünk,
hogy a családom apai ága
és a nagyapám olasz.
Tehát úgy nőttem fel, hogy van bennem egy kis pikánsság,
merthogy olasz vagyok.
A gimis gyűrűmön még az olasz zászló is rajta volt.
Annyira büszke voltam rá!
Három évvel ezelőtt a testvérem csináltatott egy DNS-tesztet.
Tudtam, hogy ez lesz a vége. De izgi!
És kiderült, hogy nagyjából
0,3%-ban vagyunk csak európaiak.
- Ne már! - Olasz vérről szó sincs.
Az a 0,3% nem is olasz?
Leginkább nigériai, kongói, Sierra Leone-i,
tehát főként nyugat-afrikai vér van bennünk.
Kiderült, hogy az apám valójában
háromötöd részben vagy félig fekete.
Egész életemben fehérnek vallottam magam.
- Aha. - Mivel azt hittem, az vagyok.
De még csak olasz sem vagyok.
Ez egy jó sztori. Nyilván érdekli az embert.
- De tök menő! - Ja.
Amint megtudtam, vettem néhány könyvet,
és elkezdtem feltérképezni a ghánai és nigériai kultúrát.
Ez nagyon klassz.
Tehát több nyugat-afrikai kultúra keveredik bennem.
És ezeket a kultúrákat most szubjektívebben tudom megvizsgálni.
- Igen. - Ami lenyűgöző.
- Állati jó. - Ugye?
Ez nagyon klassz élmény lehet.
Nagyon örülök ennek a beszélgetésnek,
mert a világ gyorsan változik, és alig várom, hogy még tovább fejlődjön,
viszont arra vagyunk úgymond kényszerítve, hogy beskatulyázzuk magunkat.
Igen.
Gyerekkoromban többször is kihívás elé állítottak azzal,
hogy megkérdezték, mi a származásom és a bőrszínem.
- Aha. - Sosem tudtam, mit feleljek.
Tényleg?
Mert az anyukám például hondurasi.
Értem.
Anyukám szülei is hondurasiak, de a szüleimnek más a származása.
Az apukám afroamerikai fekete,
de vannak cseroki felmenő is.
Akkor tényleg egy keverék vagy.
Az, baszki.
Szerintem önzésből járunk vagy kötünk házasságot valakivel,
mivel a másik mellett jobb emberré válunk azáltal,
hogy újdonságok érnek minket.
Ha valaki mellett jó emberré válunk, akkor ez fordítva is igaz.
A másik is kénytelen lesz a legjobbat nyújtani.
Nem akarok ennél kevesebbel megelégedni.
Én sem.
Melletted nagyon magabiztosnak érzem magam,
és szerintem jól döntöttünk, hogy egymást választottuk.
Melletted különlegesnek érzem magam.
Érzem a gyomromban a pillangókat. Nagyon aranyos vagy.
Nagyon rendes srác vagy.
Van különbség egy jó beszélgetés és az érzelmek megjelenése között.
- Igen. - Mondjuk úgy…
Hogy is mondjam?
Tudom, hogy mit érzek, és hallgatni fogok a megérzéseimre.
Ha féltérdre ereszkedem, és téged választalak,
az azt jelenti, hogy minden kétséget kizáróan melletted teszem le a voksom.
Ez az!
Ott van! Hé!
Ez a beszéd! Hé, Bohdi!
Hé, Tim! Pillangók repdesnek a gyomromban.
Hahó! Jaj, kaja!
- Nálad van a takaróm. - Dettó.
- Hazaviszem. - Helyes.
Vicces, mert épp biliárdoztam, mielőtt találkoztunk.
Ott volt a takaró, és azt vettem észre, hogy Bodhi szagolgatja.
Mondom: „Vidd az orrod a feleségem takarójától!”
Ja.
- De jó! - Ja.
- Izgulok. - Akkor most eszünk, igaz?
- Jó lenne. - Írtam egy imát.
Úgyhogy…
- Ne már, Tyler! - Komolyan mondom.
- Írtam egyet. - Jó.
„Uram, köszönjük az ételt, és hogy egészségben elfogyaszthatjuk.
Köszönjük, hogy ma felébredhettünk és találkozhattunk.
Köszönjük neked ezt a páratlan élményt.
Köszönöm, Uram, hogy megismerhettem egy ilyen kedves lelket.
Köszönöm, hogy biztonságban érzem magam vele.
Kérlek, vigyázz ránk
életünk összefonódásának folyamata alatt!
Köszönöm, hogy megmutattad, mi a szerelem.
Szeretném megköszönni, hogy ilyen szerencsés vagyok.
A te nevedben imádkoztam. Ámen.”
Ámen! Uramisten!
Ez nagyon aranyos.
Igen, hát tudod, csak…
Annyira édes! Jesszusom!
Na akkor együnk! Nagyon jól néz ki.
Bocs, de elérzékenyültem.
Bárhogy lehet imádkozni,
de én mindig féltem hangosan.
Olyan párkapcsolatot szeretnék,
amiben fesztelenül beszélgethetünk és imádkozhatunk.
Na kezdődik!
A hitem rengeteg mindenen átsegített már,
de eddig nem volt kivel imádkoznom.
A kísérlet előtt én sem tapasztaltam ezt meg.
Sosem vágytam biztonságra.
De veled úgy érzem, hogy biztonságban beszélgethetek,
elmesélhetem a múltamat, mert nem ítélsz el.
Úgy tudunk beszélgetni, hogy nem lesz belőle vita.
- A jövőben is ezt szeretném. - Szeretem, hogy következetes vagy.
Egyből megnyíltál, nem játszottad meg magad.
Előre kijelentetted,
hogy kurva ideges vagy, ez van.
Mondtam már a srácoknak, hogy fogalmam sincs, hogy nézhetsz ki.
- Bizony. - De le is szarom.
Tudom, mit érzek.
Bárki is fog kilépni az ajtón, ő lesz a bajtársam.
De jó!
Na hallgatunk egy kis zenét?
- Hallgassunk! - Oké.
Eklektikus a zenei ízlésem. Néha countryt, néha alternatív zenét hallgatok.
A 90-es és a 2000-es évek eleji R&B számok a kedvenceim.
Akkor nyíltan beszéltek a szerelemről,
ami tök jó, de azért néhány dalválasztásom ciki.
- Dettó. - Oké, mehet!
Na lássuk!
Jézusom, imádom ezt a számot!
- Figyi! - Igen?
Nagyon szeretlek.
Teljesen biztonságban vagy.
Nem számít, mi történik itt…
én mindig melletted leszek.
Egy életen át támogatlak.
- Jól vagy? - Igen.
Jesszusom!
Nagyon durva!
Szagold meg a takarót! Olyan, mintha ölelnélek.
Töröld le a könnyeidet vele!
Ritkán szoktam sírni, de most…
Az lejött, hidd el.
Mi jár a fejedben?
Te mindent meg tudsz adni nekem, amit egy hosszú távú kapcsolattól várok.
Meg tudom adni. Látod a színváltós, kék falat?
Itt ülök a másik oldalán.
Jaj, Tyler!
Ashley!
Ki gondolta volna, hogy ez ma történik meg?
Én nem.
Ígérem, nem érdekel, mi vár rám a fal másik oldalán.
Tényleg nem.
Mert összeházasodunk.
Mindjárt elsírom magam.
De jó értelemben.
Konkrétan írt egy imát, és áldást kért a kapcsolatunkra.
- Szeret téged. - A jövőnkre, a bizalmunkra és…
Úgy éreztem, hogy csak álmodom.
- Mi történik? - Mondom, tuti álmodom.
- Jó ember. Szeret téged. - Jaj, istenem!
- Úgy örülök neked! - Nagyon durva!
Atyavilág!
Így sétál egy szerelmes férfi.
Nagyon vágytam arra, hogy a lelkembe szeressenek bele,
de nem kerestem férjet.
Nem is férjre volt szükségem, hanem egy lelki társra.
Soha életemben nem éreztem még így.
Egyszerűen…
leírhatatlan és példátlan érzés.
Csodálatos,
mert ahogy meghallom a hangját, egyből elolvadok, és egyszerűen…
Nagyon nehéz szavakba önteni, hogy milyen jól érzem magam vele.
Taylor eszes, gondoskodó, figyelmes és szenvedélyes nő.
Nagyon kedves, és nagyon…
Mindennel nagyon egyet tudok érteni, amit mond.
Annyira durva!
Taylor személyisége, csodálatos karaktere
és az érzelmeim viszonzása a részéről egyszerűen…
fantasztikus.
Nagyon figyeltem arra,
hogy semmit se osszak meg a kinézetemről.
Nyilván nagyon kíváncsi vagyok rá, hogy mire számított.
A kísérlet ezen részét mindig elfelejtem. Tegnap este hasított belém a felismerés.
Csak ma kezdtem el izgulni.
De nagyon várom már, hogy lássam.
Szerintem nem számít a kinézetünk.
Azért döntöttem úgy, hogy nem árulom el az anyukám nevét
az etnikai hovatartozásom felfedésének elkerülése miatt,
mert meg akartam várni, míg Garrett eljut arra a pontra,
hogy már önmagában a személyiségem is több mint elég neki.
Egészen hihetetlen érzéseket vált ki belőlem Garrett.
És nagyon izgulok.
Általában nem így történnek az eljegyzések.
A kísérlet előtt nem gondoltam volna,
hogy megtalálom majd az igazit, mivel eddig nem találtam olyan nőt,
akivel ilyen szinteken kapcsolódni tudtam volna.
De…
végre megvan.
Szigorúan tartottuk magunkat ahhoz, hogy nem beszélünk a külsőnkről.
Azt tudja, hogy fehér vagyok.
Ezenkívül nem tud semmit, én pedig semmit sem tudok.
Egészen idáig nem is gondoltam rá,
de nem érdekel, hogy milyen Taylor bőrszíne.
Ez a kísérlet pont azt éri el, amiről a házasságnak szólnia kellene.
A személyiségünk miatt házasodunk, nem pedig azért, ahogy kinézünk.
És hiszek abban, hogy a szerelmem Taylor iránt
elég erős ahhoz, hogy ne számítson a külseje.
A feliratot fordította: Kajner Kata