Життя з Еймі, день двадцять другий. Стає дедалі важче.
Ось вона! О, боже!
О, ні!
Томасе Джефферсоне, рятуйте мене! Рятуйте, Томасе Джефферсоне!
ЛЮБОВ СЛІПА
18 ДНІВ ДО ВЕСІЛЛЯ
ЧЕЛСІ ТА ДЖИММІ
ЧЕЛСІ, 30 СТЮАРДЕСА
ДЖИММІ, 27 ТОРГІВЛЯ ПЗ
Не сердься, якщо мене викличуть на роботу.
Як тобі спалося? Ти спав?
Я не спав.
Піти ось так було зовсім не круто.
Ти сама сказала, що підеш геть.
Я хотіла піти лише через те, як ти висловився
щодо того, що я постійно порушую твій простір.
Я навіть не знаю, звідки це взялося.
З того, що я сказала, що ти ні разу мене вчора не поцілував?
Для тебе це причепливість?
Ти весь час казав, як тобі подобається, коли я кажу, як я тебе кохаю,
і коли кажу, який ти гарний,
і торкаюся тебе, і...
Мені це подобається.
І...
- Сонечко! - Я...
Мене роздратувало те, що ти вчора разів п'ять мене запитала...
- Розумію. Мені це теж не подобається. -«Що сталося?» І...
- Я запитала двічі. - Я почувався, наче мені бракує кисню.
Але це лише зробить нас сильнішими.
Якби я думав, що ти
причеплива настільки, що це неможливо виправити,
мене б тут не було. Я б не хотів мати з тобою нічого спільного.
Я хочу, щоб ти казав мені, коли тебе щось турбує.
Тобі дуже треба попрацювати над тим, як ти висловлюєшся.
На 1000%.
- Так. - А мені треба попрацювати над емоціями
та чутливістю.
- Я чудово це розумію. - Справедлива заява.
Мені треба зосередитися на цьому.
Мої слова були зневажливі.
Ти кохаєш мене і дбаєш про мене. Це все, чого я міг бажати.
Пробач, і я тебе кохаю, і...
Є також речі, які ти сказала, які не змінюють мою думку.
Я не засуджуватиму тебе за те, що ти мені кажеш,
коли ти на емоціях через мої слова.
Думаю, ми обоє сказали речі, якими скривдили одне одного,
і, чесно кажучи...
Це дуже мені заважає. Я поруч із тобою.
Я хочу зробити тебе щасливою. Я хочу бути з тобою.
Я планую бути з тобою вічно.
Я кохаю тебе й прагну лише майбутнього з тобою.
Крім цього всього, у нас вчора був неймовірний день,
і твої подруги — чудові, і...
Віриш ти чи ні, то був крок уперед.
- Боже! - Хочеш вір, хочеш — ні.
Після знайомства з ними я кохаю тебе ще більше.
Хлопче, ти мене доводиш.
Більше не йди від мене.
- Мені це не сподобалося. - Йти від тебе?
- Як учора. - Не піду.
Я не знала, чи ти пішов додому, чи в бар...
- Думаєш, я пішов у бар? - Я не знаю!
Боже, я працюю.
То був вечір вівторка.
Я думав про те, щоб повернутися. Я писав тобі, що кохаю тебе.
Ти не можеш закидати мені це до кінця життя.
- Ти не можеш... - Ти сказала дещо, на що я хотів вказати.
- Можна? - Що?
Ти сказала, що більше ніколи не будеш ініціювати секс.
Серйозно?
- Це змушує мене змінити думку. - Ти сказав:
«Учора я не хотів займатися сексом. Я хотів зупинитися».
Я не хотів сказати, що я не хотів сексу. Я хотів сказати: «Ти це ініціювала».
І я радий, що ти це зробила, тож прошу, не треба...
Будь ласка, ініціюй його й надалі.
О, боже.
Ти мене з розуму зведеш.
Готуйся, любий.
- Я тебе кохаю. - І я тебе. Я так хвилююся через тебе.
Дякую, що поговорила зі мною.
Дякую, що кохаєш мене!
Я втиснула забагато квітів.
Просто налий води, щоб ваза не переверталася.
- Зробиш це? - Так.
- Бачиш? Хтось має бути розумним. - Будь ласка!
Не сміши.
- У кого тут диплом коледжу? - Гаразд.
Знаєш, скількох бовдурів з дипломами я знаю?
- Замовкни! Я пожартувала. - Вони повні бовдури.
Око за око, зуб за зуб.
Гаразд.
За шкалою від одного до десяти, наскільки ти боїшся знайомства з моїми батьками?
Я рідко чогось боюся, будь-чого.
Опишеш свою сім'ю?
- Мої батьки одружені вже 40 років. - Добре.
Їхні стосунки їх влаштовують, але для себе я хочу іншого.
- Гаразд. - Вони просто співіснують.
Вони також кохають одне одного, що б це для них не означало,
але — не знаю.
Просто я хочу...
більшого.
Чогось пікантнішого, більш значущого, веселішого.
- Гаразд. - Гадаю, я не хочу... ставати посередньою.
Добре.
Я знаю, що цікаво буде не щодня,
але я постараюся, щоб було.
- Бляха... - Де пластикові пакети? Тут?
Як гадаєш, що найгірше, що може сьогодні статися?
Найгірше, що може статися, —
це те, що з моїми батьками страшенно ніяково.
- Гаразд. - І що ти можеш погіршити ситуацію.
- Гаразд. Чому ти... - Я б сказала, що це було б найгірше.
Як я можу погіршити ситуацію? Що я можу зробити?
Якщо будеш замкнутий чи не налаштований позитивно.
Ні. Я не хвилююся. Думаю, все буде добре.
Якщо комусь буде ніяково, ми заспіваємо й пустимося в танок.
- Чи щось таке. - Ні.
- Я придумала ще одне. - Чудово.
Якщо вони скажуть:
«Джеремі хороший хлопець, але він не для тебе».
Гаразд, чому б таке мало статися?
Я дуже сильна особистість, і вони бачили, як я...
Перепрошую.
...не знаю, брала все на себе у стосунках.
Я не кажу, що в наших стосунках так, але вони таке бачили, тож якщо...
Не знаю. Це найгірший можливий сценарій.
Добре.
Круто.
Поїхали!
- Чорт! Витреш це? - Так.
Іди сюди!
- Вітаю! - О, вітаю.
- Вітаю. Джеремі. - Вітаю. Приємно познайомитися.
- Вітаю! Радий познайомитися. - Я теж.
- Джеремі. Радий познайомитися. - Меґан. Рада познайомитися.
Привіт.
Я вже знаю, що нам подобатиметься те саме. Це круто.
- Добре. - Показати свою каблучку?
Ой леле! Я не маю сонцезахисних окулярів, але, матінко!
Сонцезахисні окуляри? Я думала...
Тобі це сподобається. Вгадай, що ми робили на першому побаченні.
- Підводне плавання. - Серфінг?
Ми стріляли з лука.
- Обожнюю стрільбу з лука! - Що?
- Обожнюю стрільбу з лука. - Ти влучила в ціль?
- Так! - Вона так добре стріляла, що аж страшно.
Я взяв це до уваги.
«Мені є чого боятися, якщо я коли-небудь її розсерджу».
Джеремі звикає до того, що я постійно всіх підколюю.
Не знаю, чи колись до цього звикну. Я б швидше сказав: «Пом'якшую».
- Пом'якшуєш? - Так.
Щойно я прокидаюся, вона така: «Я тебе ненавиджу», — і виходить із кімнати.
Ні, це неправда!
Те, що вони сміються, показує, що в це можна повірити.
То про що ви хотіли б запитати?
Ми знаємо, чому вона на це пішла.
Яка твоя причина?
Мій минулий досвід із побаченнями — жахливий.
І я подумав: «Як часто ти ходиш на побачення з людьми,
які справді мають хороші наміри?»
І їх минуле перевіряють, вони проходять психологічну оцінку.
«Яка найгірша річ, що може статися?»
Ти подумав, що вони щось наплутали, коли...
- В кімнатах побачень — ні. - Жартую.
Та відколи я тут... Ні.
Чесно кажучи, я пішов на це,
не сподіваючись, що справді когось тут знайду.
А тоді ми познайомилися. Це неможливо пояснити.
Приємно було мати можливість поговорити про почуття й таке інше.
Не кажу, що я хочу говорити про почуття постійно.
- Але я розумію, що можу. - Ти знаєш, що можеш.
- Так. Можу, і... - Висловлювати їх. Так.
Я можу висловити свої почуття.
У нас невеличкий любовний трикутник.
- У нас не... - Справа в ньому, не в мені.
- Вийди з трикутника. - Це щось новеньке.
- Щось досі відбувається? - Хай Лаура пояснить.
Ні, ти поясни, любий.
Мені пояснити?
Тобі не сподобається моя відповідь. Це триватиме 45 хвилин.
Я хочу почути твою версію. Озвуч її.
Він зустрічався з іншою дівчиною до кінця.
Гадаю, він їй подобався, а вона подобалася йому.
- Так, але то було... Так. - І в цьому немає нічого поганого.
Але згодом вона написала йому в інстаграмі:
«Якщо ти не впевнений у своєму виборі, можемо... зустрітися».
Ми будемо про це говорити?
Я просто описую їм нашу ситуацію.
- Він нічого не приховував. - Я вчинив правильно.
Я піднявся нагору з телефоном, думаючи: «Не можу дочекатися, щоб показати Лаурі».
Бо я подумав: «Це можливість здобути її довіру».
- Вона відповіла: «Ти це вподобав». - Ти поставив «сердечко».
Що ти мав зробити?
Для мене це виглядало так: «Я зрозумів, але не відповідатиму».
Можна було поставити «вподобайку». Не «сердечко».
Я просто двічі тицьнув.
Я це розумію як: «Я прочитав».
Усе гаразд. Він тут, гаразд?
Вона сказала: «Ти майже молодець, просто треба було ніяк не реагувати».
- Усе гаразд. Це в минулому. - Усе добре.
Як ви зрозуміли, що подобаєтеся одне одному?
Щодо нього, він скаже сам за мить, але я...
- Вона збиралася відповісти за мене. - Але тепер...
Ні.
Ви знаєте, як я люблю ялозити тему гидотностей.
Гидотності — це: «Мені це не подобається». Не знаю, що то був за день.
То було на початку. Ми намагалися справити якнайкраще враження.
Я кажу: «Зробімо собі антирекламу.
Вкажи мені на свої хиби. Я вкажу тобі на свої.
Вкажи на свої гидотності, я вкажу на свої».
Чи те, чим я можу надокучати, щоб це не стало несподіванкою.
Він носить гавайські сорочки, і це не дуже мені до вподоби.
- Вони чудесні. - Обожнюю їх. Я на твоєму боці.
- На твоєму. - Проти приталених я нічого не маю.
- Гаразд. - Усе добре в міру.
- Чудово. - У міру.
Я ставила запитання.
Він не знав, що я хотіла почути. «Як ти ставишся до мотоциклів?»
Він такий: «Так». А я така: «Фу!»
Ситуація виходить з-під контролю.
Він мені дуже подобався, та тепер він мені огидний.
«Я складу список плюсів і мінусів».
- Ідеальних людей не існує. - Так.
Я склала список плюсів — і мені забракло місця на сторінці.
То були дуже важливі речі.
Релігія, сімейні цінності, як створити сім'ю.
Яким ти бачиш своє майбутнє? Аборт, одностатеві шлюби.
Усе, щодо чого ми були однакової думки.
А розбіжності налічували чотири пункти. «Гавайські сорочки».
-«Мотоцикли». Якісь тупі дурниці. - Серед усіх тих тем.
Стільки, порівняно з оцим.
У реальному світі я б відштовхнула цю людину через дурні,
поверхневі речі, які не мають значення.
- Не мають. - Так чи інакше, це моя відповідь.
Так я й зрозуміла.
Це все, що треба було сказати, але...
«Я склала список "за і проти"».
Він мені подобається. І, схоже, вона йому подобається.
І...
він витримує її вибрики.
Вона... Вона не без цього.
Вона дуже вольова.
Якщо зробити з неї принцесу, поставити її на п'єдестал,
вона вас розтопче.
І вона вийде сухою з води. Думаю, вони небайдужі одне до одного.
Але коли вони сьогодні стали на диби... Не знаю, чи то був такий жарт.
- Ти кохаєш цього хлопця? - Так.
Ви іноді трохи жорстко розмовляєте одне з одним.
Я б хотіла бачити, що ви вирішуєте такі ситуації...
Так.
...не забуваючи про те, що ви люди.
Але, щиро кажучи, підігрування з божевільними фразочками про сорочки...
Це просто, щоб розважитися. Частина його особистості.
Що в цьому такого, що...
- Мене це відштовхує. Справа... - Але чому?
Пам'ятаєш? Ще зі школи є речі, які викликають у мене відразу.
- Пересядемо на сонце? Тут холодно. - Пересядь.
Я мав можли...
Ходімо.
- Здається, він непоганий співрозмовник... - Так.
...і це чудово, так? Я в захваті від гавайських сорочок.
- Я тобі не вірю. - Слухай, я в захваті.
- Чим тобі це подобається? - Це спосіб самовираження.
Якщо хтось щось любить, я це підтримую.
Для мене це було типу: «Ти дорослий чоловік із гарним почуттям стилю.
Ти впевнений у собі».
- Думаю, він це робить, щоб подуркувати... - І мені це подобається.
Бо коли я бачу, що хтось щось любить,
і їм це приносить справжню насолоду, то мені це подобається.
Я хочу радіти цьому.
- Може, варто припинити обсирати їх. - Так.
Мій чоловік обожнює гавайські сорочки. Знаєте, що це означає?
Уявіть, що відбувається в його шафі, коли він наводить там порядок.
- Вони можуть ділитися. - Я не проти.
Нагорі ціла шафа...
Я не хочу забирати в нього його гавайські сорочки.
Можеш забрати їх якнайдалі.
Ідеально не буде. Справа в тому, із чим ти зможеш упоратися.
Що є прийнятним, що ти зможеш приймати все життя?
17 ДНІВ ДО ВЕСІЛЛЯ
ЕЙМІ ТА ДЖОННІ
Як мило!
- Привіт! - Як справи?
- Як ви? - Як справи?
- Добре! - Раді знайомству.
Раді знайомству.
- Я Джонні. - Родріґо.
- Приємно познайомитися. - Чому ви хочете танцювати бачату?
Я обожнюю бачату. Я латиноамериканка.
- Тож будь-які стилі... - Так.
- Це весело. - Так.
Було б круто станцювати її на весіллі.
- Вітаю! - Дякуємо.
- Готовий? - Так.
Треба підготувати стегна.
Раз, два, три, крок.
І п'ять, шість, сім, крок.
Крок, два, три.
П'ять, поїхали, вона обертається на «раз»...
Чорт! Я забув, що треба робити!
Я задумався про: «Крутимось — блискуче!»
І — поворот, шість, сім.
- Чорт! Я збився! - Ось так!
- Два, три. Вгору. - Підіймаємо.
Крутимо.
Я правильно роблю чи ні?
- Нам усе вдасться. - Так.
Здається, нам сюди.
Візьмеш парасолю?
ЕЙ ДІ ТА КЛЕЙ
Дякую.
- Рада, що познайомишся з моєю мамою? - Так!
- Так? І з моєю сестричкою? - Так!
- Привіт! - Вітаю!
- Вітаю! Як справи? - Добре? А ваші?
- Приємно познайомитися. - І мені. І я принесла вам квіти.
Гаразд!
- Приємно познайомитися. - Привіт!
- Я Ей Ді. Приємно познайомитися. - Привіт, Ей Ді.
- Ти така гарна! - Дякую!
Усе гаразд? Гарний рожевий прикид, мені подобається.
Дякую. Нарешті. Приємно познайомитися.
Знаю! Вітаю!
Боже мій!
- Як ви долетіли? - Добре.
- Я сьогодні працювала. Увесь день. - Гаразд.
Так, я теж сьогодні працювала. Як ти провела день?
Нічого цікавого. Я була в спортзалі.
- Ходила по крамницях, прибирала вдома. - Гаразд.
- Я ріелторка, а ще я керую нічним клубом. - Гаразд.
- У мене сьогодні вихідний. - Я працювала в нічному клубі.
- Чим ти там займаєшся? - Я VIP-менеджерка.
- VIP-менеджерка? Гаразд. - Я відповідаю за весь клуб.
- Добре. - Я працюю ріелторкою два роки.
- Тобі подобається? - Так.
- Гаразд. - Моя мета — стати інвесторкою.
Я хочу ремонтувати й перепродувати помешкання.
Я мрію стати орендодавицею.
Добре.
Це пасувало б Клеєві, нашому Містеру Підприємцю.
Він дуже важко працює, щоб збудувати свій бізнес.
Я знаю, що він багато працює.
Ти також багато працюєш? Чи...
Я працюю багато, але...
Робота мене не поглинає.
- Чим ти сьогодні займався? - Я мав кілька зустрічей.
- Так. - Намагався укласти угоду.
- У цьому кварталі вирішиться, що далі. - Так.
Пішов у зал, трохи позаймався,
тоді прийшов побачити ваші гарненькі обличчя.
- Дякуємо! - Тож у мене гарний день.
- Тут так холодно. Я змерзла. - Ти змерзла? Так.
- Послухай... - Ні.
- Ні, мені то спекотно, то холодно. - Вона любить, коли холодно.
- Справді? Дякую. - Гаразд.
- Можеш розкласти його. - О боже. Дякую.
Колись і тобі буде то спекотно, то холодно.
Що ти думаєш про його робочий графік?
Я починаю звикати.
Від 9:00 до 5:00, тоді від 9:00 до 9:00...
Він викладається на повну.
Іноді мені здається, що ти віддаси перевагу зручності й комфорту,
а не тому, щоб повернутися додому, і я розумію, якщо ти маєш якісь справи.
Але бувають дні чи миті, коли ти міг би прийти,
і ми провели б той вечір разом, про щось побазікали, просто побули разом,
і це мало б велетенське значення, але не вписується в твій графік.
Ось що люди роблять, коли в них вихідні.
Що думаєш про її слова?
Це слушна думка.
Ми заручені, і ти хочеш засинати з...
Ти хочеш, щоб я приходив додому й засинав із тобою.
Я розумію це на всі сто.
Але сім днів на тиждень, два дні на тиждень
я прошу підлаштуватися під мене, під мій бізнес.
Як у неділю, так?
Я не повернувся в суботу ввечері, бо в неділю зранку в мене були клієнти.
І я мав поїхати до озера Норман. Пайнвілл за годину їзди від озера Норман.
Я мав бути там вчасно, заправити гідроцикл, човен.
Я думаю, що іноді дещо не є великою проблемою, коли...
Я просто займаюся бізнесом.
І також, з її розкладом... Вона почала працювати нещодавно.
- Гаразд. - Тоді як я почав працювати одразу ж.
- Вона мала вільний час... - Розумію.
...коли я працював, тож виглядає, типу: «Де Клей?» Але ти повернулася...
Вона працює вночі.
Вона приходитиме додому о 2:00, о 3:00 ранку.
Цього ще не було. Ти ще не повернулася до розкладу.
Коли ти повернешся до свого розкладу, це буде проблемою?
Гадаю, це завжди буде проблемою, якщо ми не знаходитимемо час.
Мене засмучує... Я забезпечу умови.
- Але я працюватиму. - Так.
І я роблю, що можу.
Здається, я чітко дала тобі зрозуміти, що не хочу, щоб ти не працював.
Я в захваті від того, що ти підприємець, що займаєшся тим, чим займаєшся.
Я не хочу забирати це в тебе.
Це одна з речей, на основі яких виник наш зв'язок — ти працьовитий.
Проблема не в роботі. Робота ніколи не була проблемою.
У чому тоді проблема?
Вибач.
- Просто... - Я поп'ю. Вибачте.
То ти не думаєш, що коли ми сміємося, ділимося чутками,
то зближуємося?
- Я запитую, щоб було зрозуміло. - У нас були особливі миті. Звісно.
- Але тобі цього недостатньо? - Так.
Вона не розуміє. Вона не ходить на роботу.
Із цим процесом, я роблю все, що можу, але мені потрібно трохи...
Це називається тактом.
Гадаю, вам обом слід проявити такт одне до одного.
Я хочу сказати...
Не хочу вас образити,
але я скажу це, бо мені 59 років,
і я була в шлюбі майже 24 роки, тож можу собі це дозволити.
Думаю, ти мусиш зрозуміти його графік роботи,
але має існувати рівновага.
Я розумію, що ти мусиш їздити на роботу, з місця на місце чи як,
але якщо хтось для тебе важливий...
ти знайдеш час.
І крапка.
Якщо в твоєму серці є любов...
ти знайдеш час.
І крапка.
Шлюб — це важко.
Гаразд?
Це найсвященніший союз.
І я це кажу, хоча мій шлюб і не вдався.
Але 23 роки — це чимало.
Звісно.
Я бажаю вам обом найкращого.
І з правильною людиною шлюб — це прекрасно.
Так.
- Ти рада? - Так.
Я теж.
Дякую, сонечко.
- Я хвилююся. - Хвилюєшся?
- Дуже хвилююся. - Ні, не хвилюєшся.Чому?
Бо вони дівчата.
- Але ти казав, що вони хороші. - Хороші. Так.
- Думаю, я хороша дівчина. - Я не тусуюся з поганими дівчатами.
Скільки ви вже дружите?
Два роки.
Отже, щось вони про тебе та й знають.
Боже мій!
Але вони, мабуть, нічого мені не розкажуть,
доки я не здобуду їхню довіру — тоді вони все розбазікають.
Ні, я боюся, що вони забагато тобі розкажуть.
- Вони... - Забагато? Чого я не знаю?
Боже! Мені страшно.
- Привіт! - Привіт!
- Як справи? - Привіт!
Як ти, дівчинко?
- Ми за тобою сумували! - Привіт, я Барбара.
- Дуже приємно познайомитися. - І мені!
- Привіт! Я Медді. - Привіт!
Вибач. Я не хотіла подряпати тебе сережкою.
- Ви такі милі! - Ми принесли вам подарунок.
- Це для нас? - Так.
Ми принесли вам пляшку ігристого та квіти для тебе.
- Вітаємо! - Боже! Це так дивно!
Ми так довго не бачилися!
- Як ви, народ? - Ми дуже раді зустрічі з вами.
Так, ми теж раді.
- Покажи каблучку. - Так, покажи.
- Гаразд, дамочки, я чула... - Вітаємо!
- Так? - ...що ви йому допомогли.
- Ми йому допомогли. - Ви неймовірні.
- І... - Добре, вона прекрасна.
- Ти молодець. - Ми правильно його виховали.
- Так. - За нас!
- Як вам живеться разом? - Так.
- Добре. - Ти вже жив із дівчиною.
Ти раніше жила з хлопцем?
- Я була заміжня. - Чорт!
- Овва! Гаразд. - Чорт, я цього не знала.
То було давно.
Він єдиний, хто мене через це діставав.
- У мене був важкий день. - Так.
- Отже... - Це так смішно.
Звідки ти знаєш, що готова знову вийти заміж?
- Так. - Мені здається, що я дуже подорослішала
і що розлучення багато чому мене навчило.
Я мала час, щоб оговтатися від того шлюбу,
я знайшла себе й роботу своєї мрії,
я створила бізнес,
і я почуваюся впевнено такою людиною, якою я є.
Мені лише бракує людини, з якою я проживу життя.
І ось і ти, друже мій.
З ним я відчуваю, що мене чують і бачать.
У минулих стосунках у мене були проблеми з тим,
щоб мене почули й вислухали.
Він дуже емоційний, і я думаю, що на цьому рівні в нас є зв'язок.
Бо я до біса емоційна.
І те, що він присвячує час на те, щоб мене вивчити,
щоб вивчити мої мови любові, навчитися спілкуватися зі мною...
Сьогодні зранку я така: «Я більше не ініціюватиму секс».
А він каже: «Сонечко, ти сказала, що більше не ініціюватимеш секс.
Забери свої слова назад».
- Ти через це засмутився. - Я жартував.
- Так, звісно, це ж важливо. - Так.
Не думаю, що він колись відмовиться від такого.
Так. Це чудово, але...
Так, уперед! Голосніше, дівчинко!
Розкажи нам усе.
Так чи інакше, я люблю твоє серце, і...
Серце? Це так називають?
Гадаю, найбільше мене в ньому привабило те...
який він емоційний.
Бачила, які великі очі вона зробила?
Який він емоційний!
То він плакав у ліжку.
- Так. - Так.
Він плакав під час сексу? Ні.
- О боже! - Ні.
- Я не плакав під час сексу з нею! - Плакав.
Ти плаксій!
Ось так. Так. Медді, похрюкай нам.
Джиммі дуже залежить від тієї, з ким він.
- Він мені казав. - Так. Залежить.
- У хорошому сенсі. - Так.
Точно не минулі кілька днів.
Отже... Розповіси їм про це?
- Розкажи про минулі кілька днів. - Я розкажу.
Він сказав, що я причеплива.
- Причеплива? - Джиммі!
- Причеплива? - Річ у тім, що...
Людина, без якої ти дихати не можеш, яка буквально закачує в тебе повітря.
Як не причеплива, то: «Вона мене не любить».
Він так мені сказав! Він хоче, щоб я...
«Учора ввечері вона не торкалася мене ногою. Вона мене не любить».
Саме так він і сказав, тож я показала йому, де раки зимують.
Не розмовляй з ним чотири години. Тоді він засумує.
Дозволь спитати,
як ти ставишся до того, що Джиммі має дуже близьких подруг?
Так.
Спочатку це трохи мене непокоїло.
Але я теж маю близьких друзів-хлопців.
І один з моїх найкращих друзів — мій колишній хлопець.
Нам краще, коли ми друзі, а не пара.
Тож коли він розповів мені про вас, я навіть не могла нічого сказати
чи подумати.
Але моє минуле було дещо іншим:
я зустрічалася з хлопцями, які мали дуже хороших подруг,
і всі вони зраджували мені із цими подругами.
- Тож це не минуло безслідно. - Так.
І було б дуже несправедливо
переносити ті параметри на вашу дружбу.
І коли ми їхали сюди, він такий: «Ти їм сподобаєшся.
Вони сподобаються тобі. У тебе з'являться нові подруги». Так.
Мені потрібно більше подруг.
- Ти здаєшся чудовою. - Так.
- Він нам, як брат. - Так.
- Вони довіряють моїй думці. - Так.
- Сподіваюся. - Якщо ні, ми б йому сказали.
Так, сподіваюся на це.
Ми кажемо йому все як є, бо ми як старші сестри.
Так.
Вона нам подобається.
Здається, вона дуже весела.
Здається, вона дуже закохана в Джиммі, а це дуже важливо.
- Вона може стати нашою подругою. - Так.
Здуріти, кілька тижнів тому ми просто...
ну, цей, тусувалися.
Ходили в бар, а тепер ми можемо піти на його весілля.
- Сподіваємося. - Так.
- Я знала... - Ти знаєш мене краще.
Я знала, що ви мені сподобаєтеся, бо він сказав:
«Вони питають, що ти одягнеш». Я сказала: «Це мої дівчатка».
«Вона вже вирішила, що одягне?»
Чудово.
Боже, вони такі гарнюні!
Лише погляньте! Моя ж ти пекарочка!
Граюся в домогосподарку.
Гаразд, я готова приймати твою сім'ю.
Наші перші гості.
- Хвилюєшся? - Дуже.
Цікаво, хто це?
- Цікаво, хто... О, боже! - Привіт!
Привіт, народ! Як ви?
- Рада познайомитися! - Привіт! Рада нарешті познайомитися!
- Боже, ти така гарна! - Дякую!
- Вітаємо. Агов, я знаю. - Я вже хочу все почути.
О боже, я знаю.
Джон попереджав тебе, що ми страшенно галасливі?
- Гаразд, я з дуже галасливої сім'ї. - Добре!
- Ідеально.
Не можу відвести погляд від твоєї каблучки. Така краса!
- Я навіть не... - Така краса!
Він чудово постарався.
- Не можу дочекатися! О боже! - Знаю.
Я весь час сиділа й дивилася на неї.
- Вона ідеальна. - Прекрасна.
- Це все він. - Молодець, друже.
Уперед!
- Я тобою пишаюся. - Чорт!.
Ми маємо салати.
Маємо лінґвіне з молюсками.
Гаразд, розкажіть про кімнати побачень.
Отже, щодо мене — я дуже перебірлива.
Джонні виділявся з першого дня.
Але спочатку я сказала:
«Джонні прийшов сюди забавлятися, та не на весіллі».
Гарно сказано.
Якщо подивитися на нашу сім'ю — нічого дивного.
- Усі спочатку так думають. - Так.
Але потім він почав ставати серйознішим.
Джонні! Так!
- Чудово! - Молодець!
Я завжди сподівалася, що Джонні по той бік стіни.
«Я хочу поговорити із Джонні».
Гадаю, те відчуття комфорту, яке він мені дав,
і кохання, яке ти проявив крізь стіну...
- Як банально це не звучало б. - Так.
Я подумала: «Якщо він освідчиться, я погоджуся».
Так, чуваче!
Тоді він сказав, що коли прокинувся того ранку,
що теж у цьому був упевнений.
Як відбулася пропозиція?
Щойно він освідчився, мене почали охоплювати емоції.
Тоді він назвав мене ім'ям, яке моя мама хотіла мені дати —
Оленска, і я вибухнула сміхом.
Сподіваюся, ти назвала його майже його іменем.
Стоун?
Круто, що ти це знаєш!
Так!
Знаю.
- Ми схвалюємо! - Так, усе.
- Це так захопливо! - Так, захопливо.
- Ти заслуговуєш на все хороше. - Ти заслуговуєш на все хороше.
- Так. - А це і є хороше.
Ви двоє, не скажу: «Створені одне для одного». Але...
Ви підходите одне одному.
- Так. - Дуже підходимо.
- Я готова до весілля, просто... - Так.
Ми теж. Ми такі раді!
Я теж.
Може, любов і справді сліпа.
За Марію!
- Ні, за вас. - За вас.
Не знаю, чи так можна, але скажи: «Так».
Я готова сказати їй: «Так».
15 ДНІВ ДО ВЕСІЛЛЯ
ЛАУРА ТА ДЖЕРЕМІ
Як справи, друже?
Гаразд.
Ти так і сидітимеш у сонцезахисних окулярах?
Ти пішов о 22:45
і повернувся о п'ятій, бляха, ранку.
Бари працюють до 2:00.
- Що ти робив до п'ятої ранку? - Гаразд.
Чому ти не можеш відповісти на це питання?
Ми йшли в караоке-бар.
Коли я виходив, місце зустрічі змінилося.
Мені сказали йти в бар «Лост енд фаунд». Круто. Зустрінемося там.
Коли я був на півдорозі, то отримав смс від одного з хлопців із кімнат:
«Привіт, тут Сара. Просто щоб ти знав».
Я подумав: «Мабуть, я піду додому».
А тоді: «Я не дозволю комусь диктувати, що мені робити».
Тож я пішов туди.
Вона підходить і така: «Привіт, Джеремі». Обіймає мене і йде геть.
Я такий: «Що це було?» Потім я дізнався, що вона засмучена.
Щоб не затягувати й не погіршувати ситуацію,
я подумав: «Може, поговорити з нею?»
О, боже.
То ж так, ми засиділися й говорили про різне.
Ти засидівся із Сарою-Енн і ви говорили до 5:00 ранку?
Так.
Цього лайна все більше й більше.
Ти звалюєш на мене речі, які стосуються цієї іншої жінки,
з якими мені доводиться мати справу, але ти такий: «Проблема в тобі».
Із чим тобі доводиться мати справу?
Що ти маєш на увазі? Те, що ти не остаточно порвав із Сарою-Енн!
Усьому цьому лайну можна було легко запобігти,
якби ти по-людськи відповів, коли вона тобі написала.
Але ти нічого не зробив. Ти підписався на неї.
Ти не зробив нічого, щоб покінчити із цією фігнею.
І я маю просто повірити, що ти нібито
мав милу розмову, під час якої з усім покінчив,
якщо це можна було зробити кілька тижнів тому.
Я розумію, як це може виглядати, я розумію, звідки це взялося.
Я тобі не вірю.
Ти мусив спалити не всі мости,
якщо вона вирішила, що зв'язатися з тобою — нормально.
Може, ти не в змозі порвати з нею раз і назавжди.
Може, ти надто люб'язний. Я не знаю.
То я прискіпуюся до твоїх гавайських сорочок і тупих неважливих дурниць.
Але такої фігні я не робила.
Я знала, що так буде.
Пробач мені, але щоб зайвий раз тебе заспокоїти,
я надіслав тобі своє місцеперебування.
Щоб ти знала, де я.
Як це мало мене заспокоїти?
Чи хочу я бути зарученою з людиною, з якою я маю заспокоюватися,
стежачи за її місцеперебуванням?
Ні, бляха.
І я спала. Що я, по-твоєму, мала робити?
Не спати й слідкувати за твоїм авто?
- Ні. - Як це мало б мене заспокоїти?
Мене б заспокоїло, якби ти прийшов додому вчасно,
а не о шостій ранку.
Я б настільки по-іншому повелася на твоєму місці,
що повірити важко.
Тебе нічого не хвилює і ти не відчуваєш стресу,
але сьогодні я маю познайомитися з матір'ю свого нареченого.
Я не хочу сидіти з твоєю мамою й бути нещирою з нею.
Вона спитає: «Чому ти обрала мого сина?»
- Я не можу сказати нічого доброго. - Гаразд.
Ти міг мені написати вчора.
Ти міг би мене якось запевнити, як свою наречену,
свою обраницю...
Та ти надіслав місцеперебування, і цього мені мало б вистачити.
- Де ти був? - На стоянці.
Ти тусувався на стоянці «Лост енд фаунд» до 5:00 ранку?
- Я нічого не заперечую. - Ти заперечуєш, що вийшов із бару.
Я не хочу про це говорити.
- Ти не хочеш про це говорити? - Так.
- Тоді визнай, що збрехав. - Я не буду брехати тобі про це.
Тебе не було на стоянці «Лост енд фаунд».
Не шли мені місцеперебування, якщо не хочеш, щоб я його перевіряла.
- Це маячня. - Чудово.
Ось «Лост енд фаунд», а ось алея, яка проходить...
Тебе й у Саут-Енді не було.
Ти був на північ від верхнього Бостона, там, де живе Сара-Енн.
Я знала.
Я знала, коли прокинулася о 5:00.
Я подумала: «Закладаюся на всі гроші, що ти із Сарою-Енн».
Мені більше нічого сказати.
Я йду геть.
У НАСТУПНИХ СЕРІЯХ
Я закоханий.
Я відкрив неймовірну людину в Челсі. Я прийняв правильне рішення.
Я зіткнулася зі стількома перешкодами, щоб знайти свого принца!
Здається, я його знайшла.
Я побачив майбутнє — і чітко знав, яким воно буде. І воно з Еймі.
Я буду чудовим батьком. Не можу дочекатися.
І я не можу дочекатися.
Я ніколи не думав, що буду хорошим чоловіком.
Я не хочу, щоб сталося так, що я зраджу.
Ти думаєш, що найгірше — це якщо ти зрадиш?
Він вважає, що тебе йому недостатньо?
Тоді він тобі не пара.
Ви віддасте руку своєї доньки?
Для мене це все дуже складно.
О, боже!
Я Джесс.
- Джиммі. - Привіт!
- Ти зістриг маллет. - Це нафіг важко.
Зазвичай я обираю таких, як Тревор.
Я розмовляла про те, як склалося б життя, якби ми обрали когось іншого.
Він не обрав тебе.
Він сказав, що покінчить з усім. І я така: «Добре».
Джесс дуже приваблива. Мене до неї тягне.
Ти мені небайдужа, і насправді ти для мене й досі на першому місці
Ти її трахнув! Я знаю, що ти її трахнув!
Це ключовий момент у життях нас обох.
Прийшов час вирішити, чи кохання сліпе.
Переклад субтитрів: Анастасія Хома