A 22-a zi de când locuiesc cu Amy. Lucrurile se complică.
Uite-o! Doamne!
Nu! Thomas Jefferson, salvează-mă! Salvează-mă, Jefferson!
DRAGOSTE PE NEVĂZUTE
18 ZILE PÂNĂ LA NUNȚI
CHELSEA ȘI JIMMY
STEWARDESĂ
AGENT DE VÂNZĂRI DE SOFTWARE
Să nu te superi dacă mă cheamă la lucru!
Cum ai dormit? Te-ai odihnit?
N-am dormit deloc.
N-a fost frumos că ai plecat așa.
Dar îmi spuseseși că o să pleci tu.
Voiam să plec pentru că mi-ai transmis
că mă băgam în sufletul tău.
Nici nu știu de unde a pornit discuția.
E din cauză că ți-am spus că nu m-ai sărutat deloc ieri?
Asta înseamnă că sunt sufocantă?
Mi-ai zis mereu că îți place să-ți spun cât de mult te iubesc
și cât de bine arăți
și să te ating...
Îmi place.
Păi...
- Iubitule! - Eu...
M-a enervat că m-ai întrebat ieri de cinci ori...
- Înțeleg. Și eu urăsc asta. - Ai întrebat ce e cu mine...
- Doar de două ori! - M-am simțit puțin sufocat.
Dar relația noastră va fi și mai puternică.
Dacă chiar aș crede că ești sufocantă și că nu avem ce face,
n-aș fi aici și n-aș vrea să am de-a face cu tine.
Vreau să-mi spui când te deranjează ceva.
Dar trebuie să mai lucrezi la felul în care îmi comunici. Din greu.
- Da. - Iar eu vreau să lucrez cu emoțiile mele.
- Sunt prea sensibilă. Sunt conștientă. - Bine spus.
Trebuie să am grijă cum mă exprim. Am fost lipsit de respect.
Mă iubești și îți pasă de mine. Asta e tot ce-mi doresc.
Îmi pare rău, te iubesc și...
Și tu ai zis niște chestii, dar nu-mi schimb părerea,
fiindcă nu te judec după ce îmi spui
când te supără un comentariu de-al meu.
Fiecare dintre noi a spus lucruri care l-au rănit pe celălalt.
Și, sincer...
Chestia asta mă perturbă. Îți sunt alături.
Vreau să te fac fericită. Vreau să fiu cu tine.
Vreau să fiu cu tine toată viața.
Te iubesc și nu vreau nimic mai mult decât să fim împreună.
În rest, ieri m-am simțit minunat cu tine.
Îmi plac prietenele tale și... A fost un pas înainte, indiferent ce crezi.
- Doamne! - Serios.
Acum te iubesc și mai mult.
Mă stresezi, băiete.
- Să nu mă mai abandonezi! Nu mi-a plăcut. - Te-am abandonat?
- Aseară. - Nu!
Nu știam dacă te-ai dus acasă sau la vreun bar...
- Crezi că m-am dus la bar? - Nu știu.
Doamne! Eu muncesc.
Era marți seara.
M-am gândit să mă întorc. Ți-am scris, ți-am zis că te iubesc.
Nu poți să-mi reproșezi toată viața.
- Nu poți... - Dar ai zis ceva care mă nemulțumește.
- Pot să zic? - Ce anume?
Ai zis că nu mai inițiezi nicio partidă de sex.
- Da. - Serios?
Asta îmi schimbă perspectiva.
Ai zis: „N-am vrut să fac sex aseară. Am vrut să te dau la o parte.”
N-am vrut să zic că nu voiam să fac sex. Am vrut să zic că tu ai inițiat partida.
Și mă bucur că ai făcut-o, așa că te rog...
Promite-mi că o vei face și în continuare!
Doamne!
O să mă înnebunești. Trebuie să mă pregătesc.
- Te iubesc. - Te iubesc. Îmi dai emoții.
Mersi că ai vorbit cu mine.
Și că mă iubești.
Exagerez, nu încap.
Pune apă, ca să fie mai stabilă vaza.
- Pui tu, te rog? - Da.
- Vezi? Cineva trebuie să fie creierul. - Te rog!
Scutește-mă!
- Care dintre noi a mers la facultate? - Bine.
Ai idee câți proști știu care au făcut facultate?
- Termină! Glumeam. - Bătuți în cap.
- Dacă mi-o servești, ți-o servesc și eu. - Bine.
Pe o scară de la unu la zece, cât de stresat ești să-mi cunoști familia?
Nu prea obișnuiesc să mă stresez, indiferent de situație.
Care e dinamica din familia ta?
- Ai mei sunt împreună de 40 de ani. - Bine.
Ei sunt mulțumiți de relația lor, dar nu e ceea ce îmi doresc eu.
- Bine. - Coexistă.
Și se iubesc unul pe altul în felul lor,
dar nu știu, eu vreau...
mai mult.
Vreau ceva mai palpitant, mai interesant și mai distractiv.
- Bine. - Nu am de gând... să mă complac.
Bine.
Știu că nu va fi întotdeauna la fel de interesant,
dar mă voi strădui să fie.
- Nu vrei... - Unde-s pungile de plastic? Aici?
Care crezi că e cel mai rău lucru care se poate întâmpla azi?
Cel mai nasol ar fi ca ai mei să se simtă foarte stânjeniți.
- Bine. - Iar tu să agravezi situația.
- Bine. De ce crezi... - Asta ar fi cel mai nasol.
Cum aș putea agrava situația?
Fiind înțepat sau dându-le o senzație neplăcută.
Eu nu-mi fac griji. O să meargă bine.
Dacă cineva se simte stânjenit, cântăm un cântecel și dansăm.
- Sau așa ceva. - Nu.
- M-am mai gândit la ceva. - Sigur.
Ar putea zice...
„Jeramey e un tip de treabă, dar nu vă potriviți.”
Ce ar putea provoca reacția asta?
Eu sunt o fire expansivă și m-au mai văzut...
Scuze!
...ducând tot greul într-o relație.
Nu zic că așa e relația noastră, dar m-au văzut în situația asta, deci...
- Nu știu. E varianta cea mai sumbră. - Bine.
Pricep.
Au sosit.
- Rahat! Ștergi tu? - Da.
Vino aici!
- Bună ziua! - Bună!
- Salut! Jeramey. - Salut! Mă bucur să te cunosc.
- Bună ziua! Îmi pare bine. - Și mie.
- Jeramey. Îmi pare bine. - Meghann. Și mie.
Salut!
Deja știu că ne plac aceleași lucruri. Mă bucur.
- Bine. - Vrei să-mi vezi inelul?
N-am ochelari de soare, dar e super.
Ochelari de soare? Nu pricepeam...
Ghici ce am făcut la prima noastră întâlnire! O să-ți placă.
- Scufundări. - Surfing?
Am tras cu arcul.
- Ador tirul cu arcul! - Ce?
- Ador tirul cu arcul. - Ai nimerit ținta?
- Da. - S-a descurcat de minune.
M-a băgat la idei. Am zis: „S-ar putea să o încurc dacă o enervez.”
Jeramey s-a obișnuit cu faptul că vorbesc la mișto tot timpul.
Nu știu dacă mă voi obișnui vreodată. Mai degrabă o ignor.
- Mă ignori? - Da.
Cum se trezește, îmi zice că mă urăște, apoi iese din cameră.
Nici vorbă!
Faptul că râd arată că te văd făcând asta.
Deci, ce ați vrea să știți?
Știm de ce a participat ea.
Tu de ce te-ai dus?
Am avut parte de experiențe foarte proaste în trecut.
M-am gândit: „De câte ori am ocazia să merg la întâlniri
cu persoane care sunt bine intenționate?”
S-au făcut verificări, au fost evaluate psihologic.
Am zis că nu am nimic de pierdut.
Și nu crezi că s-au înșelat...
- În capsule, n-am crezut. - Glumeam.
Dar de când ne-am întors... Nu.
Sincer, m-am dus acolo fără a mă aștepta cu adevărat să-mi găsesc pe cineva.
Apoi, ne-am întâlnit. Nu pot să explic.
Faptul că putut vorbi despre sentimente m-a făcut să mă simt bine.
Nu vreau să discut întruna despre asta.
- Dar măcar înțeleg că pot. - Da.
- Da. Pot și... - Poți să te exprimi.
Pot să-mi exprim sentimentele.
Suntem într-un triunghi amoros.
- Ba nu... - E problema lui, nu a mea.
- Nu mai există. - Nu exista nici înainte.
- Se mai întâmplă ceva? - Vă explică Laura.
Nu, dă-le tu explicații!
Eu? Nu o să vă placă răspunsul meu. Va dura 45 de minute.
Vreau să aud versiunea ta. Spune-le tu!
S-a întâlnit cu altă fată până la sfârșit. Cred că ea îl plăcea și o plăcea și el.
- Da, dar a fost... Da. - Și e în regulă.
Dar pe urmă, ea i-a scris pe Instagram.
A zis: „Dacă te îndoiești de alegerea ta, aș vrea să ne vedem.”
Vorbim acum despre asta?
Vreau să le dau o imagine completă asupra situației.
- Nu a ascuns nimic. - Am făcut ce trebuia.
M-am dus la etaj cu telefonul gândindu-mă:
„Abia aștept să-i arăt. Am ocazia să-i câștig încrederea.”
- Și ea zis: „I-ai dat like.” - I-a dat o inimioară.
Ce ar trebui să faci?
Ideea era să zic: „Văd ce ai scris, dar nu-ți răspund.”
Nu trebuia să-i dai inimioară, ci un emoji de aprobare.
Era răspunsul automat.
- Ideea era: „Am citit, dar nu răspund.” - E în regulă. E aici, cu tine.
Dar ea a zis: „Nu trebuia să reacționezi în niciun fel.”
- Nu-i nimic. Mi-a trecut. - E în regulă.
Cum v-ați dat seama că vă plăceți?
Îl las și pe el să răspundă, dar eu...
- A mai vrut să răspundă în numele meu. - Acum...
Nu.
Voi mă cunoașteți și știți că mi se năzare că toată lumea are chestii nasoale.
Tată, chestiile nasoale sunt alea care te oripilează.
Eram la început. Voiam să facem impresie bună.
Eu am zis să aplicăm psihologia inversă.
„Zi-mi ce defecte ai. Îți zic și eu. Zi-mi ce te enervează și îți zic și eu.”
Îți zic ce metehne am, ca să nu avem surprize.
Lui îi plac cămășile înflorate, care nu sunt deloc pe gustul meu.
- Sunt grozave. - Îmi place. Te susțin.
- Tare! - Și mie îmi plac cămășile înflorate.
- Bine. - Contează moderația.
- Îmi place. - Moderație.
Eu îi puneam întrebări.
El nu știa ce voiam să aud. Zic: „Îți plac motocicletele?”
Zice: „Da.” Eu am zis: „Nasol!”
Era din ce în ce mai rău.
Îmi plăcea, dar mă și oripilase. Și am zis să fac o listă cu calități și defecte.
- Nimeni nu e perfect. - Nu.
Iar pe lista cu calitățile nu mai aveam loc să scriu.
Vorbim de lucruri esențiale. Religie, familie, educație, planuri.
Păreri despre căsătoria între persoane de același sex sau avort. Ne înțelegeam.
Pe lista cealaltă erau patru lucruri. „Cămăși înflorate.”
- „Motociclete.” Niște prostii. - Dintre toate subiectele alea.
Comparam lista asta cu lista asta.
În mod normal, aș fi pus punct
din cauza unor chestii superficiale care nu contează.
- Chiar nu contează. - Ăsta e răspunsul.
Așa mi-am dat seama.
Dacă asta e tot ce ai spus...
„Am făcut o listă cu calități și defecte.”
Îl plac și el pare că o place cu adevărat...
și îi suportă hachițele.
Și poate fi dificil uneori.
E foarte încăpățânată.
Dacă o tratezi ca pe o prințesă și o pui pe un piedestal, te va călca în picioare.
Și nu ți-ar plăcea că o face. Cred că țin unul la altul.
Dar când i-am văzut cum s-au încontrat... Nu știu dacă era în glumă.
- Îl iubești? - Da.
Vă vorbiți cam dur uneori.
- Vreau să văd că vă rezolvați problemele... - Da.
Și că dați dovadă de empatie.
Dar, sincer, faptul că îi scoți ochii cu cămășile alea înflorate...
Se distrează și el. E parte din personalitatea lui. Ce anume...
- Îmi displace profund. - Dar de ce?
Ții minte că și când eram la liceu mă oripilau niște chestii.
- Putem sta la soare? E frig. - Du-te la soare!
Am avut ocazia...
Haide!
- Pare un tip foarte sociabil... - Da.
Ceea ce e bine. Îmi place că poartă cămăși înflorate.
- Nu-mi vine să cred. - Îmi place.
- De ce? - Își manifestă personalitatea.
Dacă unui om îi place ceva, eu îl susțin.
Eu zic că e un bărbat în toată firea și are simțul modei, are încredere în el.
- Parcă o face ca să se prostească... - Ceea ce îmi place.
Când văd că unui om îi place cu adevărat ceva,
eu mă bucur și vreau să-l încurajez.
- Poate ar trebui să nu-l mai critic. - Da.
Soțul meu adoră cămășile înflorate.
Ghici ce se întâmplă cu garderoba lui când îl conving să se ocupe?
- Ar putea împărți cămășile. - Da.
E un dulap plin la etaj...
Nu vreau să îi iau cămășile înflorate.
Poți să le iei și să nu i le mai dai înapoi.
Nu va fi perfect. Întrebarea e ce poți accepta.
Dacă vreți să stați împreună toată viața, ce anume poți accepta?
17 ZILE PÂNĂ LA NUNȚI
Ce drăguț!
- Bună! - Cum merge?
- Ce faceți? - Voi ce faceți?
- Bine. - Mă bucur.
Și eu.
- Johnny. - Rodrigo.
- Mă bucur. - De ce vreți să învățați bachata?
Ador bachata.
- Sunt latino-americană, deci orice stil... - Da.
- Drăguț. - Da.
Mi-ar plăcea să dansăm la nuntă.
- Felicitări! - Mulțumesc.
- Ești gata? - Da.
Pregătește-ți șoldurile!
Unu, doi, trei, bătaie.
Cinci, șase, șapte, bătaie.
Pas de bază, doi, trei.
Cinci, și ea se învârte la unu...
Aoleu! Am uitat ce făceam!
Eram așa de concentrat să mă învârt!
Vă întoarceți, șase, șapte.
- Aoleu, m-am încurcat! - Așa!
- Doi, trei, și sus. - Ridic-o!
Învârte-o!
Mă descurc sau nu?
- O să ne descurcăm. - Da.
Intrăm pe aici, nu?
Mă ajuți cu umbrela?
Mersi.
- Te bucuri să-mi cunoști mama? - Da.
- Da? Și surioara? - Da.
- Bună! - Bună!
- Bună! Ce faci? - Bine. Dar dvs.?
- Îmi pare bine. - Și mie. Și eu v-am adus flori.
Bine.
- Îmi pare bine. - Bună!
- Eu sunt AD. Îmi pare bine. - Bună, AD!
- Ce frumoasă ești! - Mersi.
Ce faci? Îți stă bine îmbrăcată în roz.
Mersi. Mă bucur să te cunosc, în sfârșit.
Da, și eu la fel.
Doamne!
- Cum a fost zborul? - În regulă.
- Azi am lucrat toată ziua. - Bine.
Și eu am lucrat și azi. Tu ce ai făcut?
N-am făcut mare lucru. Am fost la sală.
- Am făcut curat și cumpărături. - Bine.
Sunt agent imobiliar și conduc un club de noapte.
- Am avut liber. - Am lucrat și eu la un club.
- Ce faci acolo? - Sunt manager VIP.
- Bine. - De fapt, conduc tot clubul.
- Bine. - Sunt agent imobiliar de doi ani.
- Îți place? - Da.
- Bine. - Aș vrea să devin investitor.
Să renovez case și apoi să le vând.
Visez să devin proprietară.
Bine. Planurile astea se potrivesc cu ale Domnului Antreprenor.
Muncește din greu să-și dezvolte afacerea.
Știu că lucrează foarte mult.
Și tu lucrezi la fel de mult? Sau...
Lucrez mult, dar...
Nu îmi ocupă toată săptămâna.
- Ce ai făcut azi? - Am avut niște întâlniri.
Trebuie să închei un contract. E cel mai important din trimestrul ăsta.
Am fost la sală, iar apoi am venit să vă văd pe voi, frumoaselor.
- Mersi! - Deci mi-a mers bine azi.
- Ce frig e! Am înghețat. - Ți-e frig? Da.
- Uite... - Nu.
- Mie ba îmi e cald, ba îmi e frig. - Îi place să fie răcoare.
- Serios? Mersi. - Bine?
- Și o poți deschide. - Mulțumesc mult.
O să treci și tu cândva prin asta.
Ce crezi despre programul lui de lucru?
Încep să mă obișnuiesc.
Lucrează de la 09:00 la 17:00, apoi de la 09:00 la 21:00...
Uneori alegi să nu te întorci acasă dacă e prea complicat.
Când ai de mers undeva, înțeleg.
Dar sunt și zile când ai putea să vii,
să petrecem seara împreună și să stăm de vorbă.
E important și nu te împiedică programul de lucru.
E vorba de cum îți petreci timpul liber.
- Ce părere ai despre ce a spus? - E un argument valid.
Suntem logodiți și vrei să dormi cu...
Vrei să vin acasă, să dorm cu tine. Înțeleg perfect.
Dar vreau ca două zile pe săptămână
să fac ce e mai convenabil pentru mine și pentru afacerea mea.
Duminică, de pildă.
N-am venit acasă sâmbătă seara fiindcă urma să am o întâlnire dimineață.
Și a trebuit să merg la Lacul Norman. Pineville e la o oră distanță.
Voiam să ajung la timp, să încarc barca cu combustibil.
Cred că uneori lucrurile nu sunt așa grave, fiindcă...
mă ocup de afaceri.
Și cu programul ei... Abia a început să lucreze.
- Bine. - Eu lucrez de când m-am întors.
- Ea a avut timp liber... - Înțeleg.
Iar eu lucrez. Și îmi simte lipsa, dar când...
Ea lucrează noaptea. O să vină acasă la 02:00 sau 03:00 noaptea.
Nu s-a întâmplat fiindcă n-ai început lucrul.
Când vei relua lucrul, va fi o problemă?
Cred că va fi mereu o problemă dacă nu ne facem timp pentru noi.
Mă frustrează... O să-mi fac timp pentru toate.
- Dar o să muncesc. - Da.
Și fac tot ce pot.
Cred că ți-am spus foarte clar că nu vreau ca tu să nu lucrezi.
Mă bucur că ești antreprenor Îmi place ce faci.
Nu te împiedic să lucrezi.
M-a atras faptul că ești muncitor.
Nu munca e problema. Munca nu a fost niciodată o problemă.
Și care e problema?
Scuze!
- Doar... - Eu beau o gură. Scuze!
Deci nu crezi că atunci când râdem sau bârfim ne apropiem unul de altul?
- Vreau să clarificăm. - Ba da, au fost și momente bune.
- Și nu crezi că e suficient? - Nu.
Nu înțelege. Ea nu lucrează.
Fac tot ce îmi stă în putință, dar am nevoie de puțină...
Înțelegere.
Trebuie să fiți înțelegători amândoi.
Ce vreau să spun e...
Fără supărare,
dar o să vă spun ce cred, pentru că am 59 de ani
și am fost căsătorită aproape 24 de ani.
Cred că tu trebuie să înțelegi că el are un anumit program de lucru,
dar trebuie să existe un echilibru.
Înțeleg că tu trebuie să muncești și să fii într-un anumit loc,
dar dacă ții la cineva...
îți faci timp.
Asta e tot.
Dacă iubești pe cineva,
îți faci timp.
Asta e tot.
Căsnicia cere eforturi. Da?
E o instituție sacră cum nu mai e alta.
Și o spun, deși căsnicia mea a eșuat.
- Dar a durat totuși 23 de ani. - Sigur că da.
Vă vreau amândurora binele.
Alături de persoana potrivită, căsnicia e frumoasă.
Da.
- Ești entuziasmată? - Da.
Și eu.
Mersi.
- Am emoții. - Serios?
- Chiar am emoții. - Nu! De ce?
Pentru că sunt fete.
- Dar ai spus că sunt drăguțe. - Da.
- Și eu sunt drăguță. - Nu discut cu fete rele.
De când ești prieten cu ele?
De vreo doi ani.
Și știu multe chestii despre tine. Doamne!
Probabil că nu-mi vor spune nimic.
Dar după ce le câștig încrederea, o să-mi spună tot.
Nu, mi-e teamă că îți vor zice prea multe.
- Sunt... - Prea multe? Ce mă așteaptă?
Doamne! Îmi e și frică.
- Bună! - Bună!
- Ce faci? - Bună!
Ce faci?
- Ne-ai lipsit! - Bună! Eu sunt Barbara.
- Mă bucur să te cunosc. - Și eu.
- Bună! Eu sunt Maddie. - Bună!
Scuze! N-am vrut să te zgârii cu cercelul.
- Ce drăguțe sunteți! - V-am adus un cadou.
- E pentru noi? - Da.
Ție ți-am adus o sticlă de șampanie, iar ție, flori.
- Felicitări! - Doamne! Ce ciudat!
De când nu ne-am văzut!
- Ce faceți? - Ne bucurăm să vă vedem.
Și noi la fel.
- Să-ți vedem inelul! - Da, chiar așa.
- Fetelor, am auzit... - Felicitări!
- Da? - Că s-a sfătuit cu voi.
- Așa este. - I-ați dat un sfat excelent.
- Și... - Bine. E frumos.
- Te-ai descurcat. - L-am crescut bine.
- Da. - În cinstea noastră!
- Cum e să stați împreună? - Da.
- Bine. - Tu ai mai locuit cu cineva. Și tu?
- Am fost căsătorită. - Rahat!
- Bine. - La naiba! N-am știut.
A fost acum mult timp.
El e singurul care mi-a dat de furcă când a auzit.
- Avusesem o zi grea. - Da.
- Deci... - Ce amuzant!
Cum știi că ești gata să te recăsătorești?
- Da. - Simt că m-am maturizat foarte mult.
Și am învățat multe de pe urma divorțului.
Am avut timp să-mi revin după divorț,
să mă regăsesc, și să-mi găsesc slujba perfectă.
Am construit o afacere și am căpătat multă încredere în mine.
Și vreau pe cineva alături de care să trăiesc.
Și aici intervii tu.
Mă înțelege și mă face să mă simt apreciată.
E ceva ce mi-a lipsit în relațiile anterioare...
Nu am fost ascultată și înțeleasă cu adevărat.
El e foarte sensibil, iar asta e ceva ce ne leagă.
Pentru că și eu sunt o fată sensibilă.
Și faptul că își face timp să mă cunoască mai bine,
să afle cum îmi manifest eu iubirea și să învețe să comunice cu mine...
Azi-dimineață am zis: „Eu nu mai inițiez niciodată o partidă de sex.”
Iar el a zis: „Ai spus că nu mai inițiezi nicio partidă de sex.
Vreau să-mi promiți că nu va fi așa.”
- Asta te supăra. - Era o glumă.
- Dar e important, evident. - Da.
Nu cred că e vreun pericol să refuze așa ceva.
Da. Asta e pe gustul...
Așa, spune tot, fată!
Povestește-ne tot!
Oricum, sunt înnebunită după inima ta și...
Inima? E cuvântul potrivit?
Ceea ce m-a făcut să mă îndrăgostesc de el este...
- Sensibilitatea lui. - Ce ochi mari a făcut!
E foarte sensibil!
Deci a plâns exact atunci.
- Da. - Da.
A plâns în timp ce făceați sex? Nu se poate!
- Doamne! - Nu!
- N-am plâns în timp ce făceam sex! - Ba da.
Ești un plângăcios!
I-auzi ce sunete scoți, Maddie!
Jimmy devine foarte atașat de persoana cu e.
- Mi-a spus. - Da, așa e.
- Într-un sens pozitiv. - Da.
N-a fost cazul în ultimele două zile.
Deci... Vrei să le povestești?
- Povestește-mi! - Le spun eu.
A zis că sunt sufocantă.
- Ce? - Jimmy!
- Sufocantă? - Chestia e...
El, care nici nu respiră dacă nu îi sufli aer în plămâni?
Dacă n-ai fi așa, ar crede că îl urăști.
Asta mi-a spus! A zis că are nevoie să...
„N-a dormit cu piciorul pe mine. Nu mă mai iubește.”
Asta mi-a spus, așa că am făcut ce a vrut.
Nu vorbi cu el patru ore și să vezi ce dor îi va fi!
Dar ce crezi despre faptul că Jimmy e prieten foarte bun cu niște femei?
Da.
La început, mi-am făcut griji. Dar și eu am prieteni bărbați.
Iar un prieten foarte bun mi-a fost iubit.
Nu eram un cuplu potrivit, dar suntem prieteni foarte buni.
Și când mi-a povestit despre voi, nici nu mi-a dat prin cap să comentez
sau să-mi fac griji.
Dar eu am avut în trecut niște experiențe cu totul diferite.
Am avut mai mulți iubiți care aveau prietene foarte bune
și care m-au înșelat cu ele.
- Deci mi-a rămas o neliniște. - Da.
Dar n-ar fi corect să proiectez treaba asta asupra prieteniei voastre.
Când am venit încoace, mi-a zis: „O să te placă.
Și tu o să le placi. O să ai prietene noi.”
Și așa e. Vreau mai multe prietene.
- Pari o tipă grozavă. - Da.
- Ne e ca un frate. - Da.
- Au încredere în judecata mea. - Da. Sper.
- Dacă n-am fi de acord, i-am spune. - Da, sper.
Îi zicem adevărul. Suntem ca niște surori.
Da.
Ne place. Are o personalitate spumoasă.
Pare foarte îndrăgostită de Jimmy, ceea ce e esențial.
- Am putea fi prietene cu ea. - Da.
E incredibil, acum câteva săptămâni ne distram cu toții.
Mergeam împreună prin baruri, iar acum poate mergem la nunta lui.
- Să sperăm. - Da.
- Știam... - Mă cunoști doar.
Știam că o să vă plac. Mi-a zis: „Vor să știe cum te îmbraci.”
M-am gândit: „Ne potrivim.”
„S-a hotărât cum se îmbracă?”
Îmi place.
Ce bine arată!
Ia uite! Ești ca un mic cofetar.
Fac pe casnica.
- Pot să-ți cunosc familia. - Sunt primii noștri musafiri.
- Te bucuri? - Da.
Oare cine o fi?
- Mă întreb cine... Doamne! - Bună!
Bună! Ce faceți?
- Îmi pare bine! - Bună! Mă bucur să te cunosc.
- Doamne, ce drăguț ești! - Mulțumesc!
- Bun-venit! Bună! - Abia aștept să aud.
Da, știu.
Te-a avertizat că suntem foarte gălăgioși?
- Eu am o familie foarte gălăgioasă. - Bine.
- E perfect.
Mă holbez la inelul tău. Ce frumos e!
- Nici măcar n-am... - E superb.
A ales bine.
- Abia aștept! Doamne! - Știu.
Stăteam acolo și mă uitam la el.
- E perfect. - E superb.
- El l-a ales. - Bravo!
Așa!
- Sunt mândră. - Frate!
Avem niște salate. Avem paste cu scoici.
Povestiți-mi despre capsule!
Eu sunt foarte pretențioasă.
L-am remarcat pe Johnny din prima zi.
La început, am zis că Johnny nu vrea să se căsătorească, ci să se distreze.
Mi-a plăcut asta!
Dacă îi cunoști familia, pare logic.
- Așa s-ar zice la prima vedere. - Da.
Dar pe urmă a devenit mai profund.
Johnny! Da!
- Ne place. - Bravo!
Speram mereu că voi da de el în capsulă. Voiam să vorbesc doar cu el.
M-a făcut să mă simt atât de bine
și am simțit atâta dragoste din partea lui, încât...
- Deși pare siropos... - Da.
Mi-am zis: „Dacă mă cere, accept.”
Da, frate!
Când s-a trezit în acea dimineață, a zis că și el era la fel de sigur.
- Cum a fost cererea în căsătorie? - Când m-a cerut, m-am emoționat.
Apoi, mi-a zis pe numele pe care era cât pe ce să mi-l dea mama,
adică „Olenska”, și am izbucnit în râs.
- L-ai alintat și tu cu un asemenea nume? - Stone?
- Îmi place că știai povestea! - Da!
O știu.
- Suntem de acord! - Da, gata.
- Ce palpitant! - Da.
- Meriți să ți se întâmple lucruri bune. - Așa e.
- Da. - Ăsta e un lucru bun.
Să nu zic că sunteți făcuți unul pentru celălalt, dar...
Vă potriviți.
- Da. - Ne potrivim.
- Sunt pregătită pentru ziua nunții. - Da.
Și noi. Ne bucurăm.
Da.
Poate că există dragoste pe nevăzute.
- În cinstea Mariei! - În cinstea Mariei!
- Nu, în cinstea voastră! - În cinstea voastră!
Nu știu dacă am voie, dar eu zic să spui „da”.
Eu sunt gata să zic „da”.
15 ZILE PÂNĂ LA NUNȚI
Ce e?
Bine.
Ai de gând să stai cu ochelari de soare?
Ai plecat la ora 22:45 și te-ai întors la 05:00 dimineața.
Barurile se închid la 02:00.
- Ce ai făcut până la 05:00? - Bine.
Nu înțeleg de ce nu răspunzi.
Am fost la un bar de karaoke.
Când am plecam de aici, s-a schimbat destinația.
Urma să merg la Lost and Found. Trebuia să ne întâlnim acolo.
Înainte să ajung, mi-a scris unul dintre băieții din capsule.
A zis: „E aici Sarah. Am vrut să știi.”
M-am gândit să mă întorc, dar m-am răzgândit.
De ce să las pe altcineva să-mi dicteze ce să fac? M-am dus acolo.
A venit, m-a salutat, m-a îmbrățișat și a plecat.
Am zis: „Ce-a fost asta?” Și aflu că, de fapt, e supărată.
Ca să nu o lungesc și să agravez situația, m-am gândit că trebuie să discut cu ea.
- Doamne! - Așa că am stat și am discutat.
Ai stat și ai discutat cu Sarah Ann până la 05:00?
Da.
Rahaturile astea se adună.
Mă încarci cu chestiile astea care au legătură cu o altă persoană.
Eu trebuie să fac față și tu zici: „E problema ta, nu a mea.”
La ce trebuie să faci tu față?
Cum adică? Mă refer la faptul că n-ai terminat-o cu Sarah Ann!
Puteai să previi toate rahaturile astea
dacă îi răspundeai cum trebuie când ți-a dat mesaj.
N-ai făcut nimic. Îi urmărești postările. N-ai făcut niciun pas ca să o termini.
Și eu ar trebui să am încredere că n-ai făcut decât să discuți
și să o tai cu ea, când puteai să o faci acum câteva săptămâni.
Înțeleg că pot crea impresia asta.
Îți spun direct că nu te cred.
Trebuie să fi lăsat tu o portiță deschisă.
Altfel, n-ar fi considerat că poate să te contacteze.
Poate că nu ești în stare să o tai de la rădăcină și să pui punct.
Poate ești prea de treabă. Nu știu.
Oi căuta eu nod în papură cu cămășile înflorate și alte tâmpenii,
dar nu fac rahaturi din astea.
Știam că așa va fi.
Îmi pare rău, dar ca să stai liniștită, ți-am trimis locația mea.
Ca să știi unde sunt.
Cum m-ar fi liniștit chestia asta?
Nu vreau să fiu logodită cu tine,
dacă am nevoie să mă liniștesc urmărindu-ți locația.
Nici vorbă!
Eu dormeam. Ce voiai să fac, mai exact?
Să stau și să-ți urmăresc mașina?
- Nu. - Cum m-ar liniști chestia asta?
M-ar liniști dacă ai veni acasă la o oră decentă, nu la 06:00.
M-aș fi comportat cu totul altfel în situația asta. E incredibil.
Știu că pe tine nu te stresează nimic,
dar azi trebuia să o cunosc pe mama logodnicului meu.
Nu vreau să stau cu mama ta și să mă prefac în fața ei.
Mă va întreba de ce l-am ales pe fiul ei.
- N-am nimic bun de spus acum. - Bine.
Puteai să-mi scrii un mesaj aseară.
Puteai să mă tratezi ca pe o logodnică,
pe care ai ales-o...
Dar vrei să mă bucur că mi-ai trimis locația.
- Unde ați fost? - În parcare.
Ați stat în parcarea de la Lost and Found până la ora 05:00?
- Nu neg nimic. - Negi că ai plecat de la bar.
Nu vreau să vorbim despre asta.
- Nu vrei să vorbim despre asta? - Nu.
- Atunci, recunoaște că ai mințit! - Nu te mint.
Nu erai în parcarea de la Lost and Found.
Nu-ți trimite locația dacă nu vrei să o verific!
- Pe naiba! - Bine.
- După Lost and Found, e o alee... - Nici măcar nu erai în South End.
Erai în nord, unde locuiește Sarah Ann.
Când m-am sculat la 05:00, am știut din prima.
Puteam să bag mâna în foc că ai fost cu Sarah Ann.
Nu mai am nimic de spus.
Vreau să plec.
DIN EPISOADELE URMĂTOARE
Sunt îndrăgostit. Chelsea e un om minunat. Nu mă îndoiesc de decizia mea.
Mi-a fost foarte greu să-l găsesc pe Făt-Frumos. Dar l-am găsit, în sfârșit.
Am văzut viitorul și știu exact cum era. Era cu Amy.
- Voi fi un tată foarte bun, abia aștept. - Și eu la fel.
N-am crezut că voi fi bun la căsnicie. Nu vreau să ajung să înșel.
Crezi că ăsta e cel mai important lucru, că m-ai putea înșela?
Nu crede că îi ești de ajuns?
Atunci nu e pentru tine.
- Mă pot căsători cu fiica dvs.? - Sunt cam copleșit.
Doamne!
Eu sunt Jess.
- Jimmy. - Bună!
- Ți-ai tuns chica! - E greu.
Trevor e genul meu.
Am vorbit despre cum ar fi fost dacă alegeam pe altcineva.
Nu te-a ales pe tine.
Mi-a zis că se desparte. I-am zis: „Bine.”
Jess arată foarte bine. Sunt atras de ea.
Țin mult la tine. De fapt, ești încă prima mea opțiune.
I-ai tras-o! Știu că i-ai tras-o.
E un moment crucial în viețile noastre.
Acum veți decide dacă există dragoste pe nevăzute.