Már 22 napja élek Amyvel. Kezd eldurvulni a helyzet.
Ott van! Úristen!
Jaj, ne!
Ments meg, Thomas Jefferson! Ments meg!
VAK SZERELEM
TIZENNYOLC NAP AZ ESKÜVŐIG
Ne utálj, ha behívnak dolgozni.
Hogy aludtál? Tudtál aludni?
Nem aludtam semmit.
Egyáltalán nem volt szép tőled, hogy így mentél el.
De te mondtad először, hogy elmész.
Azért akartam elmenni, mert hangot adtál annak,
hogy folyton rajtad lógok.
Nem is tudom, honnan indult a beszélgetés.
Onnan, hogy azt mondtam, tegnap egyszer sem csókoltál meg?
Emiatt vagyok tapadós szerinted?
Mindig azt mondod, hogy milyen jó, hogy ilyen sokszor mondom, hogy szeretlek,
és hogy megdicsérem a külsődet,
hogy megérintelek, és...
Szeretem is.
Hát...
- Kicsim! - Csak...
Csak zavart, hogy tegnap ötször megkérdezted, hogy...
- Megértem. Ezt én is utálom. - Kérdezgetted, mi bajom van.
- Kétszer kérdeztem meg! - Kicsit sok volt.
De ettől csak erősebbek leszünk.
Ha annyira tapadósnak gondolnálak,
hogy azon nem lehetne segíteni, akkor nem lennék itt.
Akkor nem akarnék tőled semmit.
Szeretném, ha szólnál, ha valami zavar.
Csak sokat kell még dolgoznod a tálaláson.
Rengeteget.
- Ja. - De nekem is az érzékenységemen.
- Tisztában vagyok vele. - Egyetértek.
Figyelnem kell a tálalásra.
Tiszteletlen volt, amit mondtam.
Szeretsz, és fontos vagyok neked. Csak ez számít.
Ne haragudj! Szeretlek.
A tegnap elhangzottak nem változtatnak semmin.
Nem ítéllek el azért, amit akkor mondasz, amikor felzaklatlak a szavaimmal.
Szerintem mindketten mondtunk a másiknak bántó dolgokat,
és őszintén szólva...
engem ez kizökkent, pedig számíthatsz rám.
Boldoggá akarlak tenni. Veled akarok lenni.
Örökre tervezek veled.
Szeretlek, és mindennél jobban vágyom egy közös jövőre.
Ezenkívül csodás volt veled a tegnapi nap,
nagyon bírom a barátnőidet...
Előrébb léptünk, akár hiszed, akár nem.
- Istenem! - Akár hiszed, akár nem.
Jobban szeretlek, mióta ismerem őket.
Kiidegelsz, te srác!
Ne hagyj el megint!
- Nem volt jó. - Elhagytalak?
Nem foglak.
Nem tudtam, hogy hazamentél-e, vagy beültél a kocsmába...
- Szerinted beültem a kocsmába? - Nem tudom!
Jézusom! De hát dolgozom!
Kedd este volt.
Vissza akartam jönni. Megírtam neked, hogy szeretlek.
Nem haragudhatsz rám ezért életünk végéig.
- Nem... - Elmondanék valamit, amit mondtál.
- Szabad? - Mit?
Hogy soha többé nem kezdeményezel az ágyban.
Ez komoly?
Akkor átértékelek ezt-azt.
Azt mondtad, nem is akartál szexelni, és szünetet tartottál volna.
Nem úgy értettem, hogy nem akarok, hanem hogy te kezdeményeztél.
Örülök, hogy te kezdeményeztél, úgyhogy kérlek, ne...
Kérlek, továbbra is kezdeményezz!
Jézusom!
Az agyamra mész.
Öveket becsatolni!
- Szeretlek! - Én is, de zavarba hozol.
Kösz, hogy beszélhettünk.
Kösz, hogy szeretsz.
Feszegetjük a váza határait.
Ha vizet öntesz bele, lehúzza a súly.
- Öntenél nekem bele? - Aha.
- Látod? Legalább egyikőnknek van agya. - Légyszi!
Hagyjál már!
- Kinek is van diplomája? - Jól van.
Tudod, hogy hány ostoba diplomást ismerek?
- Fogd be! Csak vicceltem. - Baromi hülyék.
Ha beszólsz, akkor visszaszólok.
Oké.
Egy tízes skálán mennyire izgulsz a szüleimmel való találkozás miatt?
Nem igazán szoktam izgulni semmi miatt.
Milyen a családod?
- A szüleim 40 éve házasok. - Oké.
Számukra megfelel ez a kapcsolat, de én nem ilyenre vágyom.
- Oké. - Együtt élnek.
Szeretik is egymást a saját módjukon,
de nem tudom.
Én azért...
többre vágyom.
Több izgalomra, több történésre, több szórakozásra.
- Oké. - Nem vagyok hajlandó belekényelmesedni.
Értem.
Tudom, hogy nem lesz minden egyes nap tele izgalommal,
de azért igyekszem elérni.
- Baszki! - Hol vannak a zacskók? Itt?
Szerinted mi a legrosszabb, ami ma történhet?
A legrosszabb, ami történhet...
A szüleim szörnyen zavarban tudnak lenni.
- Oké. - Tehát ha tovább rontanál a helyzeten.
- Oké. Miből gondolod... - Az lenne a legrosszabb.
Hogyan ronthatnám tovább a helyzetet?
Ha merev vagy, vagy ha nem vagy nekik szimpatikus.
Emiatt nem aggódom. Nem lesz gond.
Ha valaki nem érzi jól magát, majd énekelünk és táncolunk.
- Vagy ilyesmi. - Ne!
- Eszembe jutott még egy. - De jó!
Ha azt mondanák,
hogy Jeramey rendes srác, de kizárt, hogy ő az igazi.
És miért mondanának ilyet?
Nem vagyok egyszerű eset, és látták már, hogy...
Bocs.
Nem is tudom, általában én viselem a nadrágot egy kapcsolatban.
Nem mondom, hogy nálunk ez így van, de már volt rá példa, és...
Nem tudom. Ez a legrosszabb forgatókönyv.
Oké.
Szuper.
Megjöttek!
- Basszus! Letörölnéd? - Aha.
Gyere!
- Jó napot! - Szervusz!
- Hogy s mint? Jeramey. - Szervusz! Örvendek.
- Nagyon örülök. - Én is.
- Jeramey. Örvendek. - Meghann. Én is.
Szevasz!
Már tudom, hogy ugyanazokat a dolgokat csípjük.
- Oké. - Megnézitek a gyűrűmet?
Jesszusom! Nincs nálam napszemüveg.
Napszemüveg? Ja! Mondom, mi?
Ez nagyon fog tetszeni. Találjátok ki, mit csináltunk az első randin!
Szörföztetek?
Íjászkodtunk.
- Azt imádom! - Micsoda?
- Imádom az íjászatot. - Eltaláltad egyáltalán a táblát?
- Igen! - Ijesztően jó volt.
Felfigyeltem rá.
Van miért aggódnom, ha felidegesítem.
Jeramey kezdi megszokni, hogy mennyi hülyeséget beszélek.
Nem tudom, meg fogom-e szokni valaha. Inkább kizárom.
- Kizárod? - Igen.
Amint felébredek, közli, hogy utál, majd kisétál a szobából.
Ez nem igaz!
A nevetésből ítélve tudják, miről beszélek.
Mire vagytok kíváncsiak?
Tudjuk, ő mit keres a műsorban.
- Te miért jelentkeztél? - Szörnyű randis élményeim vannak.
Végiggondoltam, hogy mikor máskor lenne rá alkalmam,
hogy hasonló szándékú emberekkel randizzak,
akiket átvilágítottak, és még pszichológus is beszélt velük.
Mi a legrosszabb, ami történhet?
Szerinted elszúrták a...?
- A kapszulában okénak tűnt. - Vicceltem.
De mióta itt lakunk... Nem.
Igazából egyáltalán nem számítottam rá, hogy találok valakit.
Aztán megismertem őt. Nem tudom megmagyarázni.
Jó érzés volt beszélni az érzéseimről, meg ilyenekről.
Nem kell állandóan erről beszélni.
- De tudom, hogy lehet. - Igen.
- Igen, és... - Kifejezheted őket.
Kifejezhetem az érzéseimet.
Szerelmi háromszögben vagyunk.
- Nem is! - Mármint az ő részéről.
- Már nem. - Nem is volt ilyen.
- Nem zártad le? - Majd Laura elmagyarázza.
Nem, magyarázd el te!
Én?
Az én 45 perces válaszom nem fog tetszeni.
Kíváncsi vagyok a te verziódra. Halljuk!
Végig randizott egy másik lánnyal is.
A lánynak tetszett Jeramey, és ez fordítva is így volt.
- Igen, de... Ja. - Nincs ezzel semmi baj.
De aztán a lány ráírt Instagramon azzal,
hogy ha nem biztos a döntésében, akkor szívesen találkozna.
Muszáj most megbeszélni?
Csak beavatom őket a történtekbe.
- Őszintén beszámolt róla. - Jól tettem.
Egyből felvittem a telómat, mert alig vártam, hogy megmutassam Laurának.
Így elnyerhettem a bizalmát.
- Erre ő: „De hát lájkoltad.” - Beszívezte.
Ami mit jelent?
Hogy tudomásul vettem, amit írt, de nem fogok válaszolni.
Akkor lájkolhattad volna. Nem muszáj szívecskézni.
Duplán rányomtam.
Számomra ez azt jelenti, hogy vettem.
Semmi baj. Itt van veled.
Azt mondta, hogy majdnem jól csináltam, de kár volt lájkolnom.
- Nem baj, már túl vagyok rajta. - Nem baj.
Honnan tudtátok, hogy tetszik a másik?
Mindjárt hagyom, hogy megválaszolja, de...
- Előbb válaszol rá helyettem. - De...
Nem!
Ismertek. Tudjátok, hogy apróságokon is képes vagyok kiakadni.
Ezt azt jelenti, hogy bizonyos dolgok kiábrándítanak.
Nem tudom, már melyik napon, de korán találkoztunk.
Mindenki a jó oldalát igyekezett mutatni, ezért taktikát váltottunk.
„Mutasd a hibáidat! Én is megmutatom.”
„Osszuk meg, hogy mi zavar!”
Elmondtam, hogy miben tudok idegesítő lenni, hogy ne érje meglepetés.
Van ez a kattanása a Hawaii-mintás ingekkel, amit nem igazán csípek.
- Fantasztikusak. - Én imádom. Adom.
- Teljesen. - Nekem is bármikor jöhet.
- Oké. - Néha tök jó tud lenni.
- De jó! - Néha.
Kérdéseket tettem fel.
Nem tudta, mit akarok hallani. „Mi a véleményed a motorokról?”
„Bejönnek”, mondta. Én meg: „Pfuj!”
Teljesen összezavarodtam.
Nagyon megkedveltem, de ezt kiábrándítónak találtam.
Összeszedtem az előnyöket és a hátrányokat.
- Senki sem tökéletes. - Nem.
Konkrétan nem fértek ki az előnyök egy oldalra.
Fontos dolgok voltak. Vallás, családi értékek, családalapítás.
A jövőről alkotott kép, abortusz, azonos neműek házassága.
Mindenben egyetértettünk.
A másik oldalon négy dolog sorakozott. „Hawaii-mintás ing.”
- „Motorok.” Óriási hülyeségek. - Ilyen témák mellett.
Így viszonyult a kettő egymáshoz.
A való életben szakítottam volna ezzel a sráccal
ilyen felszínes, jelentéktelen dolgok miatt.
- Igen. - Szóval ez rá a válaszom.
Így jöttem rá.
Jó hosszan magyaráztad.
„Írtam egy listát, és rájöttem.”
- Szimpatikus. - Szerintem Jeramey szereti őt, és...
el tudja viselni a hülyeségeit,
ami néha nagy kihívás tud lenni.
Nagyon határozott lány.
Ha hercegnőként bánik vele az ember, akkor biztosan kihasználja a másikat.
És Laura utálja, hogy ezt elnézik neki. Fontosak egymásnak.
De ma többször is egymásnak feszültek, és nem tudom, hogy csak viccből-e.
- Szereted a srácot? - Aha.
Néha elég csúnyán beszéltek egymással.
Szeretném, ha minden a legjobban alakulna...
Aha.
...és megtalálnád az igazit.
De az, hogy így túltolod ezt a hülyeséget az inggel...
Neki ez szórakoztató, ilyen a személyisége.
Mi az, ami ennyire...
- Kiábrándító. - De miért?
Te is emlékszel, hogy gimi óta vannak dolgok, amiktől undorodom.
- Kiülhetnénk a napra? Itt hideg van. - Persze!
Volt egy lehető...
Gyere!
- Jól boldogul nagy társaságban... - Igen.
Aminek örülünk. Nekem bejön, hogy Hawaii-mintás inget hord.
- Ezt nem hiszem el! - Tényleg bejön.
- De mi tetszik benne? - Az, hogy kifejező.
Ha valaki szeret valamit, az bejön.
Szerintem az van, hogy ő egy jó stílussal rendelkező, magabiztos férfi.
- Mintha csak hülyéskedésből csinálná. - Nekem az bejön.
Ha azt látom, hogy valaki nagyon szeret valamit,
és valóban örömöt okoz neki, az olyan jó!
Az ünnepelendő.
- Lehet, nem kéne másokat cikiznem. - Lehet.
Az én férjem is szereti a Hawaii-mintás ingeket. Na és?
Szerinted mi van a gardróbjában?
- Hordhatnák egymás ingeit. - Ja.
Fent tele van vele a szekrény.
Nem akarom megfosztani őt az ingeitől.
Nyugodtan elviheted őket jó messzire.
Senki sem tökéletes, de mi az, amit el tudsz fogadni?
Mi az, amivel életed végéig meg tudnál barátkozni?
TIZENHÉT NAP AZ ESKÜVŐIG
De jó!
Odanézz!
Sziasztok!
- Mi újság? - Hogy vagytok?
- Jól. - Örvendünk.
Mi is.
- Johnny. - Rodrigo.
- Örvendek. - Miért tanulnátok bachatázni?
Én imádom a bachatát. Latina vagyok, úgyhogy bármilyen...
- Szuper! - Igen.
Menő lenne táncolni az esküvőn.
- Gratulálunk! - Köszönjük!
- Mehet? - Igen.
Be kell melegítened a csípődet.
Egy, két, há', kopp.
És öt, hat, hét, kopp.
Alap két, há'.
Öt, gyerünk, egyre fordul!
Basszus! Elfelejtettem, mit csinálunk!
Annyira lefoglalt, hogy tökéletesen forgassam meg.
Forgás, hat, hét.
- Basszus! Elrontottam. - Az lesz az!
- Két, há', fel! - Emelem.
Átforgatom.
Sikerült, vagy sem?
- Szuperek leszünk. - Igen.
Szerintem erre kell menni.
Átvennéd az esernyőt?
Köszönöm!
- Kíváncsi vagy az anyukámra? - Igen!
- Igen? És a kishúgomra is? - Igen!
- Halihó! - Jó napot!
- Szervusz! Hogy vagy? - Jól, és ön?
- Örvendek. - Örvendek. Én is hoztam virágot!
Szuper!
- Örvendek. - Szia!
- AD vagyok. Nagyon örülök! - Szia, AD!
- Nagyon csinos vagy. - Kösz.
Jól vagytok? Jó ez a rózsaszín szerkó.
Köszönöm! Na végre találkozunk!
Igen! Jó napot!
Uramisten!
- Milyen volt a repülőút? - Jó volt.
- Ma egész nap dolgoztam. - Értem.
Én is dolgoztam. Nektek mivel telt a nap?
Nekem nem volt sok dolgom. Lementem edzeni.
Bevásároltam, kitakarítottam a házat.
Ingatlanos vagyok, és egy szórakozóhelyet vezetek.
- Ma szabadnapom volt. - Régen dolgoztam diszkóban.
- Mi a pozíciód? - VIP-menedzser.
- VIP-menedzser? - Én üzemeltetem a szórakozóhelyet.
- Értem. - Két éve vagyok ingatlanközvetítő.
- És szereted? - Igen.
- Értem. - Előbb-utóbb befektetni szeretnék.
Felújítanám, majd eladnám az ingatlanokat.
Szeretnék albérletet is kiadni.
Értem.
Ezt Clayjel, Mr. Vállalkozóval is csinálhatnátok közösen.
Rengeteget dolgozott a vállalkozása felépítéséért.
Hosszú órákat.
Te is sokat dolgozol, vagy...?
Sokat, viszont nem...
Nem ebből áll ki az életem.
- Ma mit csináltál? - Meetingeltem.
Hamarosan üzletet kötök.
- Bárhogy alakulhat ez a negyedév. - Értem.
Aztán lementem edzeni,
majd idejöttem megcsodálni titeket.
- Köszönjük! - Elég jó napom volt.
- Hideg van. - Fázol?
- Meg lehet fagyni. - Igen.
Nem kell!
- Engem hőhullámok gyötörnek. - Bírja a hideget.
- Igen? Köszönöm! - Tessék!
- Magadra tudod teríteni. - Jaj, istenem! Köszönöm!
Egyszer téged is utolérnek a hőhullámok.
Mi a véleményed a munkarendjéről?
Kezdem megszokni.
Kilenctől ötig, aztán kilenctől kilencig...
Próbálkozunk.
Néha úgy érzem, inkább a kényelemre utazol,
minthogy hazagyere, amit nyilván megértek, ha van hová menned.
De vannak napok, amikor ráérnél visszajönni.
Akkor együtt aludhatnánk, beszélgethetnénk és együtt lehetnénk.
Ez rengeteget segítene.
Nem a munkaidőd zavar, hanem hogy mit csinálsz szabadidődben.
Mit szólsz ahhoz, amit mondott?
Szerintem teljesen jogos.
Nyilván szeretnél a vőlegényeddel aludni...
Szeretnéd, ha hazamennék hozzád.
Teljesen megértem.
De hét napból kétszer kérem csak,
hogy hadd igazodhassak a vállalkozásomhoz.
Például vasárnap.
Szombat este nem mentem haza, mert vasárnap volt egy korai foglalás.
El kellett mennem a Norman-tóhoz. Pineville egy órányira van a Norman-tótól.
Időben meg kellett tankolnom a jet skit és a csónakot.
Szerintem nem mindig kell túllihegni bizonyos dolgokat, mert...
Ilyen a vállalkozói lét.
És AD munkaideje... Ő csak most kezdett el dolgozni.
- Értem. - Én pedig egyből, ahogy hazajöttünk.
- Rengeteg szabadideje volt. - Értem.
Mivel én dolgoztam, nyilván hiányolt engem,
viszont ő éjszaka dolgozik.
Éjjel kettő és három között fog hazaérni.
De még nem tért vissza a rendes munkarendjéhez.
Ha visszatérsz, az nem jelent majd gondot?
Szerintem mindig gondot fog jelenteni, ha nem szánunk időt egymásra.
Kicsit frusztrál a helyzet, mert igyekszem ezekre időt szakítani.
- De muszáj dolgozni. - Igen.
Mindent beleadok.
Szerintem egyértelművé tettem, hogy nem azt akarom, hogy ne dolgozz.
Szuper, hogy vállalkozóként azzal foglalkozol, amivel.
Sosem fosztanálak meg ettől.
Az az egyik közös pont, hogy mindketten keményen dolgozunk.
Nem a munka jelenti a problémát. Sosem az jelentette.
Akkor mi a probléma?
Bocs.
- Csak az, hogy... - Belekortyolok, bocsi.
Szerinted akkor nem kerülünk egymáshoz közelebb, mikor nevetgélünk és dumálunk?
- Kíváncsi vagyok. - Volt pár ilyen pillanat, az biztos.
- De az nem elég? - Szerintem nem.
Nem érti, mert ő nem dolgozik.
Igyekszem mindent beleadni, de jó lenne, ha egy kicsit...
Elfogadásnak hívják. Mindkettőtöknek el kell fogadnia a másikat.
A lényeg az, hogy...
Nem akarok tiszteletlen lenni, de azért mondom ezt, mert 59 éves vagyok,
és közel 24 évig voltam házas.
Szerintem el kell fogadnod, hogy ilyen a munkaideje,
de meg kell lennie az egyensúlynak.
Megértem, hogy muszáj dolgoznod, és a munkahelyed máshol van,
de ha valaki fontos nekünk...
arra szakítunk időt.
És pont.
Ha a szerelem megvan...
akkor szakítasz rá időt.
És pont.
A házasság nehéz.
Értitek?
Ez a világ legszentebb intézménye.
És ezt annak ellenére mondom, hogy az én házasságom tönkrement.
De 23 évig szép volt.
Persze.
A legjobbakat kívánom mindkettőtöknek.
A megfelelő ember mellett csoda szép lehet a házasság.
Igen.
- Várod már? - Aha.
Én is.
Kösz, kicsim.
- Ideges vagyok. - Igen?
- Nagyon! - Ne már! Miért?
Mert lányok!
- Bár állításod szerint kedvesek. - Igen, azok.
- Én is az vagyok. - Nem lógnék bunkó lányokkal.
És mióta is vagytok barátok?
Úgy két éve.
Akkor tudnak ezt-azt rólad.
Úristen!
Bár valószínűleg semmi sem fognak elárulni,
amíg meg nem bíznak bennem, de utána kitálalnak.
Nem. Félek, hogy túl sokat fognak mondani.
- Mert... - Túl sokat? Mert miről nem tudok?
Jaj, istenem! Félek.
- Sziasztok! - Hali!
- Mi újság? - Helló!
Mizu, csajszi?
- Hiányoztál! - Szia! Barbara vagyok.
- Nagyon örülök. - Én is.
- Szia! Maddie vagyok. - Szia!
Bocs, nem akartalak megkarcolni a fülbevalómmal.
- Annyira cukik vagytok! - Hoztunk nektek ajit.
- Nekünk hoztátok? - Igen.
Hoztunk egy üveg pezsit és virágot.
- Gratulálunk! - Úristen! Ez baromi fura!
Ezer éve nem láttunk!
- Hogy vagytok? - Úgy örülünk, hogy találkozhatunk!
Igen, mi is.
- Muti a gyűrűdet! - Igen, hadd lássuk!
- Jól van, lányok. Úgy hallottam... - Gratulálunk!
- Igen? - ...hogy elláttátok tanáccsal.
- Még szép. - Rohadt jók voltatok.
Jó. Nagyon szép.
- Ügyes voltál! - Jó nevelést kapott.
- Bizony. - Egészségünkre!
- Milyen az együttélés? - Ja.
- Eddig jó. - Te már laktál együtt lánnyal.
Te éltél már fiúval?
- Én férjnél is voltam. - Basszus!
- Azta! Oké. - Basszus, ezt nem tudtam!
De már régi sztori.
Igazából ő volt az egyetlen, aki beszólt miatta.
- Szar napom volt. - Ja.
- Akkor... - De vicces!
Honnan tudod, hogy megint készen állsz rá?
- Igen. - Úgy érzem, sokat fejlődtem.
Rengeteget tanultam a válásból.
Sikerült túltennem magam a házasságon,
megtalálni önmagam és álmaim munkáját,
vállalkozást építeni,
és már pontosan tudom, hogy ki vagyok.
És szeretném valakivel megosztani az életemet.
Itt jöttél képbe, kishaver.
Úgy érzem, meghallgat és megért engem.
A múltbeli kapcsolataimban ez mindig gondot jelentett.
Nem figyeltek rám igazán.
Nagyon érzelmes fiú, így ez például egy közös pont.
Mert én egy nagyon érzelgős csaj vagyok.
Időt fektet abba, hogy kiismerjen,
hogy megtanulja a szeretetnyelvemet, és hogy miként kommunikáljon velem...
Ma kijelentettem, hogy többé nem kezdeményezek az ágyban.
Erre ő: „Kicsim, de hát azt mondtad, többé nem kezdeményezel.
Mondd csak ki, hogy többé nem teszed!”
- Ezen akadtál ki. - Csak viccből mondtam.
- Igen, nyilván. Ez fontos. - Ja.
Szerintem ez nem olyan dolog, amit Jimmy visszautasítana.
Igen, és ez tök jó...
Gyerünk, folytasd! Ne hagyd abba!
Mesélj el mindent!
A lényeg, hogy nagyon szeretem, hogy jószívű...
Hogy jószívű? Biztos ezt akartad mondani?
Szerintem az fogott meg benne igazán, hogy...
milyen érzelmes.
Hogy kikerekedett a szeme!
Hogy milyen érzelmes!
Szóval sírt közben.
- Igen. - Igen.
Sírt szex közben? Ne már!
- Jézusom! - Nem is!
- Nem sírtam szex közben. - Dehogynem!
Egy bőgőmasina vagy.
Csak kijött! Horkants csak, Maddie!
Jimmy nagyon függ az aktuális párjától.
- Ezt mondta. - Igen.
- Jó értelemben. - Aha.
Ez az elmúlt pár napra ez nyilván nem igaz.
Mesélnél nekik erről?
- Meséld el az elmúlt napokat! - Majd én!
Azt mondta, tapadós vagyok.
- Tapadós? - Jimmy!
- Tapadós? - Szerintem...
Olyan ember, akinek még a lélegzéshez is segítség kell?
Ha nem lennél tapadós, azt hinné, utálod.
Ő is ezt mondta! Szeretné, ha...
„Tegnap este arrébb húzta a lábát. Már nem szeret.”
Mivel ezt mondta nekem, eszerint cselekedtem.
Ne szólj hozzá négy órán át, és akkor hiányolni fog.
És mit szólsz ahhoz, hogy Jimmynek lányok a legjobb barátai?
Aha.
Eleinte kicsit aggódtam, de nekem is vannak nagyon jó fiú barátaim.
Az egyik legjobb barátom pedig egy volt pasim.
Jobban kijöttünk barátként, mint társként.
Szóval, amikor mesélt rólatok, egyáltalán nem lett volna fair,
ha ezért megszólom, vagy gondolatban elítélem.
De az én múltam egy kicsit más,
mert jártam olyanokkal, akiknek voltak nagyon jó lány barátai,
és az összes srác megcsalt velük.
- Így nyilván aggaszt egy kicsit. - Aha.
De egyáltalán nem fair,
hogy ezt a ti barátságotokra is kivetítem.
Amikor megérkeztünk, biztatott, hogy imádni fogtok,
és hogy én is titeket, és új barátnőim lesznek.
Amire amúgy szükségem van.
- Eddig jó fejnek tűnsz. - Kösz.
- Mintha a tesónk lenne. - Igen.
- Bíznak az ítélőképességemben. - Igen.
- Remélem is. - Ha nem, szólnánk neki.
Jó, azt remélem is.
Szólunk neki, mert mi vagyunk a nővérei.
Értem.
Kedveljük Chelsea-t.
Pörgős lánynak tűnik.
Úgy tűnik, nagyon szerelmes Jimmybe, és ez a lényeg.
- A mi barátnőnk is lehetne. - Igen.
Olyan durva, hogy pár hete még csak...
itt lógtunk.
Beültünk egy kocsmába, most pedig ott leszünk az esküvőjén.
- Remélhetőleg. - Igen.
- Tudtam... - Ennél jobban ismersz.
Tudtam, hogy bírni foglak titeket,
mert mondta, hogy megkérdeztétek, mi van rajtam.
„Már eldöntötte, mit vesz fel?”
De jó!
Istenem, de édesek!
- Nézzenek oda! Cukrászkodsz. - Tiszta háziasszony lettem.
Most már jöhet a családod.
Az első vendégségünk.
- Izgulsz? - Nagyon.
Ez vajon ki lehet?
- Ki lehet az? Jézusom! - Szia!
Sziasztok! Mi újság?
- De örülök! - Szia! Olyan jó végre megismerni!
- Jézusom, de csini vagy! - Köszi.
- Isten hozott! Igen, tudom. - Alig várom, hogy meséljetek!
Jesszus! Tudom.
John figyelmeztetett, hogy van hangunk?
- Nekem is nagyon hangos a családom. - Jó.
- De jó! - Tökéletes.
A gyűrűdet nézem. Csoda szép!
- Jaj, még nem is... - Meseszép!
Ügyesen választott.
- Hadd nézzem! Úristen! - Ugye?
Egész végig ezt bámultam.
- Tökéletes. - Gyönyörű.
- Ő választotta. - Ügyes voltál, öcsi!
Ez az!
Olyan büszke vagyok!
Van saláta.
Meg kagylós linguini.
Jól van. Meséljetek a kapszuláról!
Szóval én elég válogatós lány vagyok.
Johnny már az első nap feltűnt nekem.
De az elején azt gondoltam,
hogy szórakozni jött, és nem marad sokáig.
De jó!
Ha megismered a családot, megérted.
Az embereknek ez az első benyomása.
De aztán elkezdett mélyebb témákról beszélni.
Johnny! De jó!
- Úgy örülünk! - Ügyes vagy!
Mindig reménykedtem, hogy ő van a túloldalon.
Vele akartam beszélgetni.
Szerintem az a megnyugvás, amit mellette éreztem,
és a szeretet, ami a falon át is átjött...
- Tudom, nyálas. - Aha.
De tudtam, hogy igent fogok mondani.
Ez az, haver!
Azt mondta, mikor aznap reggel felkelt,
ő is biztos volt benne.
- És milyen volt a valódi eljegyzés? - Én teljesen elérzékenyültem.
Aztán úgy szólított, ahogy anyukám el akart nevezni,
vagyis Olenskának, és mindkettőnkből kitört a nevetés.
- Te is tudod, őt hogy akarták elnevezni? - Stone?
De jó, hogy tudod!
Igen!
Tudom.
- Befogadtunk! - Igen.
- Ez baromi izgalmas. - Igen.
- A legjobbat érdemled, Johnny. - Bizony.
- Igen. - És ez a legjobb.
Nem akarom azt mondani, hogy egymásnak lettetek teremtve, de...
Nagyon összeilletek.
- Igen. - Szerintem is.
- Készen állok az esküvőre. - Jó.
Mi is. Nagyon várjuk már.
Én is.
A szerelem tényleg vak lehet.
Igyunk Mariára!
- Nem, igyunk rátok! - Rátok!
Nem tudom, mondhatok-e ilyet, de mondj igent!
Én igent mondanék neki.
TIZENÖT NAP AZ ESKÜVŐIG
Mizu, pajti?
Oké.
Végig napszemüvegben fogsz ülni?
Háromnegyed 11-kor mentél el,
és hajnali ötkor estél haza.
A kocsmák bezártak.
- Mit csináltál öt óráig? - Jól van.
Nem értem, miért nem válaszolsz.
Egy karaoke bárba indultam.
Miután elindultam, változott a helyszín.
A Lost & Foundba mentünk végül. Úgyhogy ott találkoztunk.
Mikor már félúton voltam, rám írt az egyik srác a műsorból,
hogy ott van Sarah, jobb, ha tudom.
Úgy voltam vele, hogy akkor hazajövök.
De aztán nem akartam, hogy más szabja meg, mit tegyek.
Úgyhogy odamentem.
Sarah Ann odajött köszönni, megölelt, majd továbbállt.
Nem értettem, mi történt. Aztán kiderült, hogy mérges rám.
Mivel nem akartam rontani a helyzeten,
megkérdeztem, hogy leüljek-e vele beszélni.
Jézusom!
Úgyhogy ott maradtunk, és dumáltunk.
Tehát ott maradtál Sarah Ann-nel, és hajnali ötig dumáltatok?
Igen.
Végre összeállt a kép!
Folyton olyan dolgokért kritizálsz, ami a másik csajra vonatkozik.
Nekem kell ezzel együtt élnem, mert te hárítasz.
Mivel kell neked együtt élned?
Ezt hogy érted? Azzal, hogy nem zártad le a dolgot Sarah Ann-nel!
Könnyedén megakadályozhattad volna ezt az egészet,
ha megfelelően reagáltál volna, amikor rád írt.
De nem tettél semmit. Visszakövetted.
Egyáltalán nem szándékoztad lezárni.
Tehát higgyem el,
hogy egy kellemes beszélgetés keretei közt lezártátok a dolgot,
holott hetekkel korábban kellett volna?
Tudom, hogy kívülről hogyan festhet ez az egész.
Kurvára nem hiszek neked.
Legalább résnyire nyitva kellett hagynod az ajtót ahhoz,
hogy azt gondolja, nyugodtan kereshet téged.
Talán nem vagy képes arra, hogy elvágólagosan lezárj dolgokat.
Talán túlságosan meg akarsz felelni.
És még én vagyok szőrszálhasogató a Hawaii-mintás ingeid miatt!
Nem én beszélgetek másokkal.
Tudtam, hogy ez lesz.
Sajnálom, de hogy még jobban megnyugtassalak,
megosztottam a helyzetemet.
Hogy lásd, hol vagyok.
Ez mégis hogy nyugtatna meg?
Nem akarok olyasvalaki menyasszonya lenni, akinek meg kell osztania a helyzetét!
Rohadtul nem!
Aludtam! Mégis mit kellett volna tennem?
Ébren követni, merre jársz?
- Nem. - Ez mégis hogy nyugtatna meg?
Az nyugtatna meg, ha emberi időben hazaérnél, nem pedig hatkor.
Elképesztő, hogy én mennyire máshogy viselkedtem volna a helyedben.
Tudom, hogy te semmin sem stresszelsz,
de úgy volt, hogy ma találkozom a vőlegényem anyjával.
Kurvára nem akarom magamat megjátszani az anyád előtt.
Ha megkérdezi, miért választottalak, egy pozitívumot sem tudnék mondani.
Küldhettél volna egy SMS-t.
Legalább szólhattál volna, hiszen megkérdted a kezem!
De érjem be azzal, hogy megosztottad a helyzeted!
- Hol voltál? - A parkolóban.
Hajnali ötig a Lost & Found parkolójában voltál?
- Nem tagadok semmit. - De tagadod, hogy eljöttél a kocsmából.
Arról nem akarok beszélni.
- Nem akarsz beszélni róla? - Nem.
- Akkor ismerd be, hogy hazudtál! - Nem fogok hazudni.
Nem a Lost & Found parkolójában voltál.
Ne oszd meg a helyzeted, ha nem akarod, hogy lássam!
- Ez baromság. - Jó.
- Itt a Lost & Found, és van egy utca... - Nem is South Endben voltál.
Uptowntól északra voltál, ahol Sarah Ann lakik.
Úgy tudtam!
Tudtam, mikor felébredtem ötkor.
Fogadni mertem volna arra, hogy Sarah Ann-nel vagy.
Nincs mit mondanom.
Leléptem.
A KÖVETKEZŐ RÉSZEKBEN...
Szerelmes vagyok. Chelsea csodálatos nő. Jó döntést hoztam.
Nem volt egyszerű megtalálni a szőke hercegem.
De végre megvan.
Láttam magam előtt a jövőt, amiben Amy is szerepelt.
Nagyszerű apa leszek. Már várom.
Én is várom már, hogy szülők legyünk.
Sosem hittem, hogy menne a házasság. Nem szeretnélek megcsalni.
Szerinted az a legnagyobb gond, hogy meg fogsz csalni?
Azt gondolja, nem lennél neki elég?
Akkor nem ő az igazi.
- Feleségül vehetem a lányát? - Nekem ez túl sok.
Úristen!
Jess vagyok.
- Jimmy. - Hali, srácok!
- Oda a Bundesliga-séró! - Rohadt nehéz.
A Trevor-féle pasik jönnek be.
Felvázoltam, hogy milyen lenne az életünk mással.
Nem téged választott!
Azt mondta, véget vet a kapcsolatának.
Jess nagyon jól néz ki. Vonzódom hozzá.
Nagyon fontos vagy nekem. Voltaképp még mindig te vagy az első.
Megdugtad! Tudom, hogy megdugtad!
Ez mindkettőnk életében fontos pillanat.
Ideje eldönteni, hogy a szerelem vak-e.
A feliratot fordította: Kajner Kata