Neustále u tebe nalézám útěchu.
- Jsme partneři, tým. - Jo.
Proto tě miluju, holčičko. Proto tě miluju.
Prosím, udělej ze mě nejšťastnějšího muže.
Vezmeš si mě?
Ano.
- Miluju tě! - Taky tě miluju.
Jsi můj člověk.
Líbí se mi, jak se mnou mluvíš. Chápeš, co potřebuju.
Už je to dlouho, co jsem k někomu cítil něco takového,
ale miluju tě, Chelsea.
Miluju tě.
- Milostný trojúhelník. - Náš milostný trojúhelník?
Zamilovávám se do tebe.
Laura je super. Sarah je super.
- Sarah Ann. - Jo.
Podle mě jsi úžasná.
- Mám o tobě vysoké mínění. - Díky.
Ale rozhodl jsem se dál pokračovat
s tou druhou dívkou.
Řekl, že mě miluje.
Včera jsi někomu řekl, že ho miluješ.
Až mě uvidíš a dojde ti, o co jsi přišel,
tak se udávíš.
Bůh ti žehnej.
Trevore, teď ti nemůžu dát všechno.
Dáváš to všechno někomu jinému?
Jo.
Bože můj!
- Černá láska. - Černá láska.
Koukni na nás.
Jsi fakt fešák.
Chelsea není úplně to, co jsem čekal.
O svém vzhledu mi lhala.
Přitahuje mě ale její osobnost a její láska ke mně.
Na tom záleží.
Miluju tě za to, jaká jsi.
Jsem tak šťastnej.
- Pojď sem. - Jo.
Je to neskutečné, protože jsem ji našel.
- Miluju tě. - Miluju tě.
Tohle by mohl být začátek mých snů, všeho, co jsem kdy chtěla.
Řekla mi o vašem fazolovém dipu.
- Řekla mi, že budeš vědět. - Lauro!
Fazolový dip?
Ale kdepak!
- Řekla mi, ať to udělám a... - To ti řekla? Komu?
- Tobě. - To je úplně ujetý.
- Nezačínej. - Byl to vtip!
Jdu domů.
- Jsem ohromen. - Děkuju.
Chce se mi zvracet.
Ty komentáře mě bolely. Cítila jsem se kvůli tobě nepříjemně.
- Dobře... - Prostě to přijmi.
JIMMY, 27 SOFTWAROVÝ OBCHODNÍK
Zlobíš se na mě?
Ne.
CHELSEA, 30 STEWARDKA
Chci, abys věděla, že mě to moc mrzí a...
že tě miluju.
Nechci tě uvádět do situace, kdy jsi smutná a zraněná.
Děkuju.
Miluju tě. Jsem tu pro tebe.
Taky tě miluju.
Jen jsem potřebovala, abys mě vyslechnul.
Jo.
Potřebovala jsem slyšet, že moje pocity jsou v pořádku.
- Nevymyslela jsem si to. - Rozumím.
Promiň, že jsem...
- Bylo to těžký. - Jsem paličatej.
- To seš. - Trochu paličatej. Neztrácej trpělivost.
- Miluju tě. - Věř mi.
- Miluju tě z celého srdce. - Zvládneš si se mnou poradit?
- Hm. - Taky tě miluju z celého srdce.
- Mám na obličeji opalovací krém. - Vážně?
Máš opalovací krém?
Jo.
Prosím. Trochu.
LÁSKA JE SLEPÁ
Bylo zajímavé všechny vidět.
- Johnny a Amy byli jasní. - Jsou zamilovaní.
Jo, byli úplně jasní.
A Jimmy s Chelsea se k sobě moc hodí.
- Jo. - Opravdu.
Říkal, že je to skoro dokonalé. Doslova.
- Víš, že jsem mluvil s AD. - Ano.
Vytáhla téma rasy.
Mluvila o dětech.
„Jak budou naše děti vnímat rasu?“
Vážím si těch otázek.
Jestli vycházejí z toho, že...
to podle ní nedokážu...
- To ne. - To by byla jiná situace.
Prostě doufám, že o vychází z dobrých, čistých úmyslů.
„Identifikuji se jako černoška, bavím se s černochem,
který chodí s běloškou
a zajímám se, jak to má v hlavě nastavené
a jak vnímá naši rasu.“
Prostě jen doufám, že mají lidé dobré úmysly.
- Necítil jsem špatné úmysly. - To je dobře.
Byl to moc dobře vyvážený rozhovor,
- řekl bych. - Dobře!
Vím, že je pro černochy velká výzva chodit s běloškami,
což se týká všech párů různých ras.
S tím jsem se vždy potýkala.
Vždy jsem narážela na to,
že pokud si vezmu černocha, budu muset čelit jistým věcem.
Je to úplně jiné, než chodit s někým stejné rasy,
s někým, kdo na pohled vypadá stejně.
Ale vy o tom mluvíte, ona je černoška.
Dokáže se s tebou ztotožnit, kdežto já se identifikuju jako běloška.
AD mi kladla otázky,
které mě velmi znepokojovaly.
Víš, že budeme čelit názorům lidí.
Moje nejlepší kamarádka
se o to bude rozhodně zajímat.
Moji lidé mě silně milují.
Vždycky se budou zajímat o to,
kdo má mé srdce.
Budou se ptát, zda víme, do čeho jdeme.
Zda jsme připravení.
Moji lidé tě budou milovat, protože jsi úžasný člověk.
- Ale určitě budou... - Budou mít...
Budou se zajímat, zda jsem v pohodě
a zda jsme my v pohodě.
- Jasně. - Víš?
Myslíš, že když za tebou přijdou tvoji kamarádi a rodina
s otázkou, zda jsme v pohodě,
zda je náš vztah v pohodě,
co potřebuješ k tomu, abys měl jistotu, že jsme v pohodě?
Dobrá otázka.
Co by pro tebe znamenalo „v pohodě“?
Já vím, že ty se toho nebojíš.
A nemáš žádné... Už jsi s černochy chodila.
- Slyším, jak mi to říkáš. - Jasně.
Ale až to uvidím v reálném světě, bude to úplně o něčem jiném.
Činy musí být v souladu se slovy. V tom jsem docela dobrá.
Docela dobrá.
- Znám tě. - Jasně.
Ale moji lidé tě budou chtít vidět.
Podívej se na nás.
- Tak jedeme. Jde nám to. - Dobře!
- Rozjela se. - Chce vést.
Dokonale odrážejí náš vztah.
Souhlasím.
- Jak jsi to říkala? - Bávaro.
To bylo sexy!
- Děkuju. - Krásný.
- Červená. - Jo.
- Na červenou se líbám. - Jé.
Miluju pusu na červený.
- Tečka. - Tečka, ne?
To prostě musí bejt. Červená? Dej mi pusu.
Asi si tu nechám boty.
Jasně. To je dobrej nápad.
Když jsme se vrátili včera z večírku, byl Jeramey velmi chladný.
Zazdil mě, nechtěl mluvit.
Netušila jsem, co se děje, co se stalo.
Neměl zájem mluvit, spal na gauči, já v posteli
a to je celý.
- Promluvíme si o včerejšku. - Nejdřív řeknu tohle.
Včerejšek mě vytočil,
- protože v minulých vztazích... - Jo.
mě moje drahá polovička ztrapnila tím,
co udělala, nebo řekla.
Když ti příště řeknu historku,
kterou myslím ze srandy, musíme...
- Nesáhnul jsem na ni. - Já vím.
V životě by mě nenapadlo,
že bys něco z toho někomu zopakoval.
Vypadám jako největší kretén.
Šel jsem spát naštvanej. Spal jsem na gauči.
Nechtěl jsem se vrátit, hleděl jsem si svýho.
Říkal jsem si,
že když jsem to podělal, měl bych si to vyžrat.
Budu dokonalej? Ne. Někdy to pokazím.
Ale když to podělám, musím se k tomu postavit líp než včera.
To včerejší ticho sis nezasloužila
a já vím, že takhle se věci neřeší.
Věděl jsem to a stejně jsem to udělal. Teď to můžu jen napravit.
Dobrý. To beru.
Máš mě pořád ráda?
Takže... Jo.
- Dobře. - Pořád tě mám ráda.
Ale jen abys úplně pochopil, o co mi jde,
v buňkách jsem komunikovala,
ale v reálu bych si řekla, že tohle teda fakt ne.
Nejspíš...
bych se snažila z té situace dostat,
asi abych se ochránila.
Tys mě úplně zazdil ve chvíli, kdy jsem neudělala nic špatně.
Ale já si musela myslet,
že jsem řekla něco, co tě naštvalo a to naštvalo mě.
- Pak to... - Nic jsi neudělala. Byla to moje vina.
- Jo. - Jsem si toho zcela vědom.
Pokud se máme opravdu vzít, tak to nesmí vypadat jako včera.
Ne, rozhodně.
Nechci to přehnaně dramatizovat. ale kdyby se mě někdo zeptal,
zda se fakt vezmeme, tak bych včera řekla, že na sto procent.
- Dnes bych řekla, že nevím. - Jo.
Proto jsem měla večer a ráno takové obavy,
byla jsem na to sama.
- Nejsi na to sama. - Je to děsivá situace.
Nejseš sama.
Když jsi spala, díval jsem se na tebe a říkal si, jak jsi krásná.
- Nejen vzhledově... - To nestačí.
Nejen vzhledově, ale i ty věci, co děláš, tvoje gesta,
jak se chováš a jak komunikujeme.
Vracím se do buněk, rozuměli jsme si po všech stránkách.
- Jsme tu z nějakého důvodu. - Jo.
Proč bych něco takového zahodil kvůli svému pitomému egu,
kvůli tomu, že jsem tu situaci nezvládnul?
Řekl jsem si, že takhle prostě ne.
To beru.
- Mrzí mě, že se to stalo, promiň. - Jo.
- Miluju tě. Chci, aby to vyšlo. - Já tebe taky.
Už se cítím líp.
- Je ti líp? - Jo. Komunikace.
Říkala jsem to, komunikace je všechno.
Jak nás vidíš vedle ostatních párů?
- Jsme jeden z nejlepších párů. - Jo? Kdo je lepší než my?
- Nikdo. - Nikdo? Jsme jednička?
Komunikujeme nejlépe.
Včerejšek se nepočítá.
Dobře. Zpomal.
Zpomal, Julie.
Paráda, Amy.
- Na koni jsi profík. - Pomalu.
Počkej.
Na tohle nikdy nezapomenu. Nejlepší věc tohoto týdne.
Nejlepší věc tohoto týdne? A co zasnoubení?
- Zasnoubení bylo vrcholem roku. - To doufám.
Půjdeme k tomu stromu.
- Moje nohy. - Já vím.
Bolí mě zadek. Panebože.
Máme pár dobrých koní.
Ano. Julieta a Johnny.
- Julieta. Žádný „dž“. - Julieta?
- Julieta. - Jo.
Julieta a Johnny.
- Vrátím se a budu mít přízvuk. - Budeš.
- Stává se z tebe Dominikánec. - To teda.
- Miluju tě celého. - Děkuju.
Moje láska k tobě roste každým dnem a je to psychické,
emocionální a fyzické.
Cítím to fyzické jiskření.
Bála jsem se toho, člověk nikdy neví.
- Ne. - A co ty?
Jde to dobře. V buňkách jsme se na sebe napojili.
Mám pocit, že na tebe potřebuju pořád sahat.
Já taky.
- Miluju tvoje oči, hlavně na slunci. - Děkuju. Já tvé vlasy.
Vážně? Děkuju.
Vypadají přirozeně, takhle mají vypadat.
Někdy je těžké je ovládat.
Dej jim svobodu.
Jsem vděčná.
- Všechno je perfektní. - Rozhodně.
Všechno je skvělý. A to mě znervózňuje.
Čekají nás překážky.
- Z toho jsem nervózní. - Jak to pak bude vypadat?
Vlastně tu první hádku chci, abych viděl, jak to půjde.
Co budeme říkat?
Neříkám, že se teď chci hádat,
ale jsem na tu první velkou hádku zvědavý, jak to bude probíhat.
Ono to přijde.
- Přivoláváš to. - Jo, já vím!
Jo a cítím se kvůli tomu mizerně,
ale taky to potřebujeme před svatbou zažít.
- Jo. - Jaké to bude.
Přijde to po sestěhování.
- Vím to. - Prostě to vím.
- Bože. - „Amy, proč nemá pasta víčko?!“
„Johnny, proč jsi nespláchnul?!“
Koukej splachovat.
Miluju tě, ale...
Jsem ráda, že si můžeme užít oceán.
Mám ohromnou radost.
Já taky.
- To by byla zábava. Delfíni. - A ti ptáci.
Plavala jsi někdy s delfíny?
Kecáš!
Už jsi někdy plavala s delfíny?
- Hele! Ne. - Jo.
- Nikdy? Já jo. - Ty jo?
Na Bahamách.
Je to skvělý. Úžasný zážitek. A ten delfín se jmenoval Ken.
Kecáš.
Proto jsem se zamiloval do delfínů.
Teď jsem se rozmluvil. Strašně se mi to líbilo.
Můžu poprosit o delfíny do uličky číslo dvě?
Pořád?
Měl jsem delfína na klíčence. Zbožňoval jsem je.
Už jsem ji vyhodil, ale tehdy jsem je zbožňoval.
A jsou tak milí a prostě...
Dostal jsi od něj pusu?
Jo, dostal! Mám to dokonce vyfocené, fakt.
Bylo to šílený.
Jsem velmi... Vidíš, jak jsem vždycky...
Líbí se ti to?
Jaký je tvůj názor na fyzický dotek?
- Miluju to. - Teď, když jsme spolu fyzicky?
- Miluju to. - Řekni mi víc.
Prostě jsi... Mluvíme stejným jazykem.
Fyzický dotek je pro mě způsob, jak projevuju lásku.
- Jo. - Je to klid a bezpečí.
- Dobře. - Když se mě dotkneš, je mi dobře.
Jsem velmi... Vždycky jsem...
Já takhle projevuju svou lásku.
Prostě na tebe položím svou ruku.
To chci. Vím, že se tě pořád dotýkám.
A vždycky budu. Je těžké odolat.
Myslím, že ti docela jde udržovat...
- Ale nepřijde mi... - Není to moc?
- Ne. - Není toho moc?
Můžeš se mě dotýkat i víc.
Jo.
Zvedni trochu ruku.
Nahoru.
Nevěděl jsem, že tak moc miluješ fyzický kontakt.
- Vážně. - Jo.
- Myslel jsem, že tě dusím. - Vůbec ne.
To je šílený...
Tvoje doteky mě vůbec nedusí.
- To je dobré vědět. - V jednu chvíli...
V jednu chvíli jsem si i myslela, že tě tak moc neberu.
- Fakt? - Jo.
Přišlo mi, že nejsi až tak přítulný.
To slyším poprvé. Je to šílený.
A je ti teď líp?
Říkáš si,
že když mě nedusíš, tak o tom nemusíš pochybovat?
Spíš je to pro mě další informace. Neřekl bych, že lepší.
- Jen je to další informace. Jo. - Jo.
Je to nové. Je to rozhodně nové.
Slýchal jsem, že projevuju přehnaně náklonnost...
Vím, že jsou lidé, kteří to můžou s dotyky přehánět,
ale já úplně nemám pocit, že bys byl ten případ,
protože jsi takový něžný obr.
A jsi velice uctivý.
Nemyslím si,
že mně by to bylo nepříjemné.
- Jo. - Víš?
Jo.
Máš velké ruce.
Ten vánek je tak příjemný.
- Už mám hlad. - Jo.
- Chci polévku a krevety. - Jo.
Víš?
Ukaž mi ještě ten prsten.
Líbí se mi.
- Jo? - Skvěle se ti hodí k nehtům.
To je nádhera, zlato.
Já vím.
Jo. Miluju vodu.
Jsi plážová holka?
- Miluju pláž, oceán. - Vážně?
Miluju ten zvuk, všechno kolem.
Šokovalo mě, kolik má Boston pláží.
Cape Cod, Martha's Vineyard a všechno...
- Martha's Vineyard je u vody? - Jo!
Máma tam chodí pořád. Do Massachusetts jsem nikdy nechtěl.
Já tam vyrůstala.
Rozhodla ses tam zůstat, když jsi byla v Patriots?
- Jo. Dva Super Bowly. - A tehdy vyhrávali.
Tehdy tam byla velká jména. Gronk a všichni ti kluci.
- Budeme skvělý pár. Ikony. - Jo.
Jo. Ráda se s tebou projdu po městě.
- Předvedu svého snoubence. - Snoubenec!
Jo. První, co uděláš, až se vrátíš do Charlotte?
Zavolám sestře, neteřím, synovcům.
Budou z toho v šoku. Ale v tom nejlepším smyslu.
Táta se chystá přestěhovat do Atlanty, tak se zastaví v Charlotte.
Můj táta je velmi zdvořilý muž. Je z Guyany.
- Bude tě milovat. - Fakt?
- Sejdu se s ním? - Jistě.
- Seznámíš se s mámou a tátou. Jo. - Dobře.
- Super. Jsem tak šťastnej. A to nekecám. - Fakt?
Díky! Gracias.
Gracias.
Plantain banány.
- Na co si připijem? - Na nás.
Na věčnost.
- Jdeme. Na věčnost. - Na věčnost?
Dobře!
Jdeme na to, AD.
Panebože, konečně nějaký bílkoviny.
Polévka je na prvním místě.
Dobrý?
- Vypadá to dobře. - Jo.
- Je to dobrý? - Pecka.
Omlouvám se.
Jsem ráda, že ti chutná.
- Už jsem v pohodě. - Jo?
Chci jen pozorovat vodu.
Na co myslíš?
Snažím se být v přítomnosti a užívat si tu chvíli.
Asi...
Nevím, nechci tě zklamat. Mám prostě pocit...
- To si myslíš? - Jo.
Že mě zklameš?
Nemám to v plánu. Nechci, aby se to stalo.
Je před námi jasný termín.
Vím, jak moc to pro tebe znamená, a chci být ten kluk,
moc se snažím.
Jen prostě občas přemýšlím, víš?
Co je největší překážka?
- Nebo zádrhel? - Není to ani překážka.
Všechno se mi líbí. A jdeme dobrým směrem. Jenom...
Co se stalo?
Nic, jsem v pohodě. Já jen...
přemýšlím. Jsem v pohodě.
- Jsem v pohodě. - Dobře.
Jsme v pohodě.
Jen o všem přemýšlím.
Děje se to všechno najednou...
Víš, jak funguje lidský mozek, ne? Prostě...
Ale byla to fakt radikální změna.
Najednou ses otočil a řekl, že máš pocit, že mě zklameš.
- Ne, neříkám, že tě chci zklamat. - Jo, dobře.
- Je to jiné. - Dobře. Přišlo to odnikud.
Ano. Chci říct...
Nechci na tebe vypálit řeči o strachu.
Není to o tom, že bych s tebou nechtěl být, chci.
Chci tu být pro tebe.
Aby to fungovalo.
Jen prostě přemýšlím o manželství.
Je to věc, se kterou bojuju.
Prostě moji rodiče, moje rodina, ten rozvod, jak to u nás fungovalo...
Je to velký.
Moje city k tobě jsou skutečné, jen mám teď v hlavě hodně věcí.
Není to o tom,
že bych si tě na konci nevzal.
Vůbec ne.
Rozhodně tě vidím jako svou manželku.
Jen...
Prostě přemýšlím.
Chci tomu věřit.
Přesně tohle na něm oceňuju.
Má OCD jako já.
Je to fakt úžasné.
Má uspořádané všechny své věci.
Máš ode mě jedničku.
To je nádhera, Amy. Podívej se na ni.
Dnes ráno jsem přemýšlel o tom, jak bude vypadat manželství.
A bylo to fajn. Byl to dobrý pocit.
Ty dortíky byly strašně dobrý.
Páni...
To je pecka.
Nerozdělil ses.
Nechtěla jsi, slečno „Mám vyčištěný zuby“.
Pořád tomu nemůžu uvěřit.
Je to ta nejšílenější a nejlepší věc na světě.
- Můj dech může být po ránu šílenej. - Šílenej ne.
Po ránu umí bejt šílenej, takže je mou zodpovědností
si jít vyčistit zuby, než na někoho promluvím.
Vážím si toho.
- Dneska vypadáš úžasně. - Líbí se ti moje oblečení?
Ustup o kousek. Ukaž, otočka.
Líbí se mi ten prsten na slunci.
Téda!
Den na pláži.
Jak se cítíš?
Dobře. Žijeme. Fakt.
My tady žijeme! Žijeme skvělej život.
Smaž to!
Je mimo.
Paráda!
Amy!
- Pojď sem! - Tamhle je!
- Rád tě vidím. - Hele, cornhole.
- Zahrajeme si! - Jo!
Potřebuju se nacpat.
- Pojď se mnou. - Jdu.
- Lekl jsem se! - Zachraň mě!
Já se toho neúčastním!
- Za chvíli budeme opilí. - Je to super.
Nejsem nad tebou, nejsem pod tebou, ale jsem tady s tebou.
To se mi líbí!
Zatím je to paráda.
Jsme na úplně jiné úrovni.
- Dobře! - Dobře!
- Je to... - Spíte spolu?
- Něco bylo. - My taky.
Počkej, ty taky?
- Holky, jsme zasnoubené. - Jsme! Řeknu vám...
Dospělé, zasnoubené.
Bylo pro nás trochu náročné udělat krok zpátky a zklidnit to.
- Zklidnit. Jo. - Paráda.
To, jak se staví ke konfliktům a jak se staví ke mně...
Chtěla jsem říct, že vypadáš skvěle, zlato, ale...
Ale pak se...
Bůh žehnej...
- Potřebovali jsme chvilku, ale... - Jo.
- Bylo potřeba udělat krok zpátky.
- Jo. - Jo.
- Ale... - Stavidla jsou otevřená.
- Byla otevřená, přijímala, dávala... - Tečka!
- Byla braná. - Tečka. Dávej, ber!
- Tečka, přesně tak! - Spustíme si stavidla!
Musím ti říct...
Panebože, co?
Cítil jsem se kvůli Chelsea hloupě a jsem rád, že se se mnou bavíš.
Celé mě to mrzelo. Víš, o čem mluvím.
- Ano. - S Chelsea nám to pomohlo.
Jsem moc ráda, že řeči o mém zadku vám pomohly posunout se dál.
Jsem ráda, že to byl zlom ve vašem vztahu.
Jak se máš?
V pohodě.
Ta studená voda kapající na koule, je zajímavá.
- Promiň. - Šlo mi to přímo do kalhot.
- Promiň, vlastně ne. - Ne.
- Vím, že jsem šťastná. - Miluju tě.
Já tebe taky.
Když jsem tě viděla s Amy,
strašně vám to slušelo.
A to sexuální napětí mezi vámi bylo fakt hmatatelné.
Fakt neskutečný.
Je to moc dobré.
Je mi jasný, že vy do toho bušíte.
- Jedeme na to pomalu. - Pomalu?
Pomalu.
Ona nebere antikoncepci a já sice chci mít děti,
- ale ne teď. - Jo.
Teď nejsem připravený.
Chceš mít finanční jistotu a tak.
Přesně. Finanční stabilita.
Chci, abychom si užili nějaký čas jenom my dva spolu bez dětí.
Když řekla, že nebere antikoncepci,
tak kdyby se cokoli stalo,
mohli bychom brzy mít malou Amy, nebo Johna juniora.
Bylo by to úžasné, ale to teď nemůžu.
Vždycky jsem si myslel, že všichni berou antikoncepci.
Všechny moje... Ne, fakt. Vůbec by mě to nenapadlo.
Každá moje holka si vždycky stěžovala na antikoncepci.
Jo, jsou to hormony. Cpeš si do těla hormony.
Ony si na to vždycky stěžovaly,
protože ty hormony ti rozhodí chemii v těle.
Já měl jasno, že berou antikoncepci a dál jsme to neřešili.
Ale tohle je jiný.
Aha! Jo takhle. Najednou se nad tím musíš zamyslet.
Nevím, proč ji Amy nebere.
- Ale některé ženy prostě nemůžou. - Dělá jim špatně.
- Je to velká věc. - Ale ty o tom přemýšlíš.
- Víš? - Jo! Takže...
- Zbožňuju vás dva. - Děkuju.
- Co to je? Taquitos? - Jo.
Chci jenom něco říct o tom fazolovém dipu.
- Omlouvám se, obraťme list. - Panebože, jo.
Já jsem se za to tak bičoval, že jsem málem odjel.
- Panebože. - Byl jsem strašně naštvanej.
- Prostě... - Jsem v pohodě.
Dobře, já to chtěl jenom nadnést, protože mi bylo zle.
- Já vím. - Strašně jsem se na tom zaseknul.
Jo, ale jsme v pohodě.
- Jak to jde s Clayem? - Snažíme se dát do kupy.
Všimnul jsem si u něj jedné věci a ty už pravděpodobně taky.
- Je velmi introspektivní. - Jo.
Všimnul jsem si, že když ztichne, je potřeba dát mu prostor.
Panebože, to tam je!
A on mi o tobě nic neříkal.
Já to chápu.
Párkrát jsme si povídali na chodbě,
než jsme šli dovnitř.
A on třeba radostně poskakoval a najednou se zaseknul.
Panebože! Tak to není jen se mnou.
- Ne. - Bože, to se mi tak ulevilo!
On by třeba stál tam a já tady,
já bych na něj koukal a chtěl mu něco říct, ale když...
Panebože, teď mi spadnul obrovský kámen ze srdce.
Jo, podle mě je to o tom, že se dostane do své zóny.
- Zamyslíš se... - Soustředění.
Všechno ostatní se vypne a zaměříš se na jednu věc.
- Děkuju, to jsem potřebovala! - Super.
To mi zvedlo sebevědomí.
On o tobě mluví jen v dobrém.
Děkuju.
Je skvělé vědět, že mě miluje a já ji.
Skvěle komunikuje. Bůh ti žehnej, zlato! Miluju tě!
Tady vás máme! Roztomilý.
Bože, ona je taková frajerka.
Panebože, tys mě vyděsil.
To bylo hezký.
- To bylo krásný. - Je milej.
Panebože.
- AD. - AD, natrhneš jim zadek?
Bacha, já tě sleduju.
To doufám.
- Dobrý? - Dobrý.
- Krásný. - Dobré rozhovory.
Dobrá atmosféra. Co ty?
- V pohodě. - Nádhera. To mě bere!
Miluju Johnnyho.
- Má spoustu energie. Miluju to. - Má!
Já nevím, prostě se mi líbí, že můžeme blbnout jak děti
a zároveň vést hluboké, otevřené
a pravdivé rozhovory, ve kterých jsme upřímní.
- Jo. - Jsme na sebe jako magnety.
Ale trochu se bojím toho, co bude,
protože se sice těším na návrat,
- nikdy jsem s klukem nebydlela. - Jo.
- Bude to zvykání si. - Jo, zvykání.
- Mám obavy ze svého táty. - Proč?
- Táta s tímhle nesouhlasil. - Vážně?
V naší kultuře děláme věci hodně tradičně.
Bude pro něj těžké přijmout fakt, že se budu za měsíc vdávat
za někoho, koho znám pár týdnů.
Ale on netuší, čím jsem si tu prošla.
Může to být intenzivní, ale...
Jak to jde s Laurou? Co se týče fyzického...
- Dobře. To je vše, co potřebuju... - Jsme v pohodě.
- Skvěle! - Ne.
Od začátku jsme se vzájemně měli na prvním a druhém místě.
- Jo. - Celou tu dobu.
Hned jsem věděl, že ona mě dokáže usadit.
- To teda. - Jo.
Dělá mi starosti akorát Sarah. Každý náš rozhovor byl pecka.
Mluvili jsme o hlubokých věcech, o budoucnosti.
Ale nikdy nenastala chvíle,
kdy by to bylo víc vážné než zábavné.
Netušil jsem, jak bychom zvládli případné problémy.
- Jasně. - S Laurou
jsem to věděl přesně.
„Takhle bude vypadat složitá konverzace.“
Víme, že pokud dojde k neshodě, vyřešíme to.
Bude to v pohodě. Jako třeba posledně.
Ale Sarah chci poznat.
Při rozchodu se mě ptala,
jestli mohla udělat něco jinak.
Já jí nedokázal odpovědět.
Emoce tam byly silné, všechno. Prostě to bylo jen o té zábavě.
- Jo. - Chci, aby to věděla.
Já bych se s ní klidně kamarádil.
- Já jen... - Jo.
Moc ti to tam sluší.
Asi bychom měli začít balit.
Ne!
- Perfektní. - Maličkej.
Tenhle týden jsem se skvěle bavil.
- A... - Já taky.
Měli jsme... Nemůžu ani říct, že jsme měli vzestupy a pády.
Měli jsme jeden pád a spoustu vzestupů.
Bylo to neskutečný.
Co se ti líbilo nejvíc?
- Neříkej, co nejmíň. - Nejmíň se mi líbilo...
- Nevím, jak to vyjádřit. - Bože, já se bojím.
Nejmíň se mi líbilo jíst dneska na pláži.
Taquitos byly dobrý.
Snažil jsem se sníst všechny, než je objeví ostatní, takže...
Nacpal jsem jich do sebe pět a...
- Pět? Byly obří! - Nafutroval jsem je tam.
Jedl jsem je tak rychle a zuřivě, že jsem se kousnul do pusy.
Jo.
Opatrně s líbáním.
To se ti tu líbilo ze všeho nejmíň?
Jo, když jsme odjeli z pláže, plival jsem krev.
- Kousnul ses tak moc? - Jo!
To bylo nejhorší? Ne ta hádka?
- Ne, ta hádka nám prospěla. - To je pravda.
- Víš, co se mi líbilo nejvíc? - Co?
Když jsem se s tebou proháněl v autě.
- To je romantické. - Bugina.
To bylo super.
Jeli jsme na pláž, projeli jsme džungli.
Víš, co se nejvíc líbilo mně?
- Co? - Dnešní ráno.
- Ráno jsi byl hrozně milej. - To jsem každý ráno.
Dneska jsi byl extra milej. Byla jsem...
moc šťastná.
Jo.
Proč jsi nervózní z návratu do Charlotte?
No, já myslím, že nebudeme mít problémy.
Nemáš žádné obavy? Vůbec?
Prakticky jsme spolu chvíli bydleli
a dobře se doplňujeme a jsme spolu
když jsme šťastní, smutní, naštvaní, hladoví...
- Ospalí. - Ospalí. Budeme spolu vycházet.
Budeme spolu vycházet? Budeme se brát! Snad spolu vycházíme!
V tomhle světle ti to tak sluší.
Tobě taky.
Dej mi pusu.
- Miluju tě. - Taky tě miluju. Budeme se brát.
To si piš.
Co tě na mně zatím nejvíc štve?
Co tě zatím nejvíc vytáčí? Povídej.
Co je ta věc, kterou nesnášíš, když dělám?
- Není asi jedna věc, kterou bys... - Takže jich je hodně?
Ne.
Ne, právě naopak.
- Hádej co? - Co?
Vejce prasklo.
Říkáš to aspoň jednou denně. To mě vytáčí.
Vejce prasklo.
- Bude mi to tady chybět. - Taky se mi bude stýskat.
Tohle je ráj.
- Budeme se muset vrátit. - Často.
Od začátku se s tebou cítím příjemně,
jako kdybych s tebou byla už dlouho.
- Jo. - Mám pocit, že jsem s tebou roky.
Myslím, že mou největší lekcí
z předchozích vztahů, hlavně z toho prvního je,
že jsem to až moc sdílela s rodiči.
Hodně do mého vztahu zasahovali.
- Naučila jsem se, že to fakt nejde. - Jo.
Mám ale strach, že se do toho pokusí zasahovat.
Hlavně táta.
Myslím, že tenhle proces vůbec nechápe,
protože to není vůbec tradiční.
A mám pocit, že jim na mně moc záleží, až moc mě chrání.
Do jisté míry to chápu.
V minulosti jsem byla snadno ovlivnitelná.
A to v mých vztazích způsobovalo velké napětí.
Doufám, že už nejsem tak ovlivněná,
ale je těžké nenechat se ovlivnit,
když tě za čtyři týdny čeká tak obrovský krok.
Jasně. Chci znát názor rodičů a sourozenců.
- Přesně. - Chci, aby se k tomu vyjádřili.
Chci to slyšet, ať je to cokoli.
- Jo. - Váš názor.
Je to moje rozhodnutí, ale chci je slyšet.
Pokud to táta neschválí...
nevím, jestli zvládnu jít dá.
Dobré ráno.
Dobré ráno!
Vracíme se domů. Těším se.
- Budeme mít zase zpoždění? - Jsme.
Ale to nevadí, zvládneme to.
Těším se na návrat do Charlotte.
Nechce se mi odjet.
Jsme v ráji, ale teď zpátky do reality.
Uvidíme se v Charlotte.
Do letadla se obvykle beru mikinu.
- Mám si vzít polo tričko? - Jo.
Už jsem musela přetrpět dvě havajský košile.
Jak moc se těšíš, že se ke mně nastěhuješ? Nebo se bojíš?
Těším se, jestli jsi opravdu čistotný, jak jsi tvrdil.
Nebojíš se mojí hyperaktivity?
- Jo, tady je. - Mám z toho obavy.
Tohle nesmím zapomenout.
Ano!
- Že jo? - Budoucí nevěsta.
Ano!
Čas ukáže, zda budu nevěsta, nebo nebudu.
Čas ukáže.
- Nastávající nevěsta! - Jsi blázen.
Pět párů se zamilovalo a zasnoubilo naslepo.
Odjíždíme, rozluč se s pokojem.
Ahoj, pokojíčku.
- Jedeme. - Jedeme, zlato.
Charlotte, už jedeme.
CHARLOTTE, SEVERNÍ KAROLÍNA
Vítejte v Charlotte v Severní Karolíně.
Páry se vracejí domů z Dominikánské republiky.
Čeká je nejintenzivnější fáze experimentu.
Spolužití v reálném světě.
Jsme doma!
Jsme tady.
Ježkovy voči.
Zatáhni.
Májí zpět své mobily a stěhují se k sobě.
Vítej doma!
Jsme tu,
Boží!
Jak se vším zamíchá jejich vzhled, věk, původ, rodina a finanční situace?
Jak propojí své životy, kariéry a domovy?
Měl jsem na sobě asi čtvrtinu věcí, včetně špinavého prádla.
- Mám vyprat všechno? - Ano.
Co říkáš na tohle?
Začalo to láskou, skutečným, citovým spojením.
Ale za tři týdny budou stát u oltáře,
kde je čeká nejdůležitější rozhodnutí života.
Lamička!
Začínám vidět budoucnost.
- Jo. - Děti.
Dokážou nám, že láska je slepá?
Všechny mé věci se vejdou sem.
- To se mám. - Zbytek může být tvůj.
- Dobře. Vynikající. - Jo. Všechny věci se vejdou sem.
- Kompromis. Děkuju. - Jo!
Děkuju.
Sladký.
Těším se na život s Jerameym.
Nejvíc se těším na to, až se spolu budeme probouzet,
budeme spolu chodit spát, mazlit se v posteli a koukat na filmy.
Mám dobrý pocit.
Nejsem nervózní ani vyděšená z toho „závazku“ za pár týdnů.
Ale jestli je bordelář, svatba nebude.
Nebude. Řeknu u oltáře ne.
Co by tě vytáčelo, kdybych dělala?
- Nádobí ve dřezu přes noc. - Dobře.
- Nesnáším. - Dobře.
Co by vytáčelo tebe?
- Mám toho hodně. - Hodně? Moje jsou snadné.
Když by ses holil a nechal chlupy v umyvadle.
- Rozhodně ne. - Dobře.
Nechávat tu jídlo, jako nedojedené jídlo a nevyhazovat ho.
Dobře.
Odejít z domu a nechat zapnutou televizi a rozsvíceno.
- To taky nedělám. - Plivání.
Plivej do umyvadla,
ne v jeho okolí, ať to není všude kolem.
Promiň, ale to je nechutný.
Takže se prostě nemám chovat jako prase.
- Jo. Chovej se jako dospělý. - To se mi líbí.
Myslím, že to mezi námi ani nemůže být lepší.
Provokujeme se, ale umíme spolu i zvážnět.
Tohle je úplně nová kapitola. Všechno.
Zcela nová kapitola.
- Těšíš se? Já hrozně. - Jo.
Takhle jsem se s nikým necítil.
Řekl bych, že už jsem pár lidí miloval,
ale asi jsem nikdy nebyl fakt zamilovaný.
Myslím, že takhle to má být.
Zbývá nám měsíc...
- do svatby? - Jo.
Hrozně se těším.
- Jsem rád, že tu můžu být s tebou. - Já taky, kotě.
Já taky.
Krásnej obličej.
Já tu holku miluju.
- Proč to prostě neotevřeš? - Sakra!
Říkám si, že by dneska mohlo být kuře.
Mám dneska vařit, nebo se chceš jít najíst?
První večer v domečku, musíš vařit!
- Donutíš mě vařit? - Jo!
- Takže si první večer neužiju? - Užijeme si spolu to jídlo.
Jo. Nejdřív začnu s toaletními potřebami.
- Nevadí? - Dobře, zlato, do toho.
- Vezmu si levou stranu umyvadla. - Jo, to je super.
Vědomí, že s Brittany teď bydlíme je šílené.
Konečně zažijeme,
jak budeme fungovat dohromady.
Brittany se hned dala do práce.
„Začnu vybalovat. Jakou stranu chceš? Tuhle stranu?“
Možná bys mohl ráno používat druhou koupelnu.
Nechceš sdílet koupelnu?
Vstáváš dřív než já.
Tohle nás čeká?
- Pojď se mnou do koupelny. - Už jsem ji viděl.
Jasně.
Tohle mi hrozně chybělo. Můj telefon.
Je hrozně fajn, když vás nic nerozptyluje,
když žijete v přítomnosti a bez mobilu.
Ale jsem fakt rád, že ho mám zpátky.
Pokecám s kamarády. Chyběla mi rodina.
A jako ředitel se musím ujistit, že škola stále stojí.
Návrat telefonu mi pomohl.
- Je postel pohodlná? - Jo, je fajn.
Paměťová pěna.
Tak dobře.
Nepřeháněj to s mobilem.
Musím se vrátit do života.
Dát všechno do kupy.
Budeš taky vybalovat?
Jo, potřebuju jen odepsat na e-maily.
V pondělí mám tu prezentaci, tak to potřebuju rychle poslat.
Takže ten shon nikdy nepřestane?
Lupla mi kyčel.
Máš preferenci? Levá, nebo pravá?
- Mám celkem hotovo. - Jo?
- Půjdu se posadit dolů. - Dobře.
Vyzkoušíme gauč.
Musí se mi na něm dobře usínat.
Vejdeme se tam oba? Jdu tam.
- Dozadu? - Jo.
Udělej si prostor, jsem zabydlenej.
Koukat na telku a tak.
- Jo, tohle by šlo. - Jo.
- To se mi líbí. - Tohle mi vyhovuje.
- Jo. - Líbí se ti to?
Funguje to. Jo.
Jo, to se mi líbí. Tohle se mi líbí.
- Jo? - Pěkný.
Možná...
Ne? To tě nebere? Koukat spolu takhle na telku?
Jo, je mi to moc pohodlný.
- Jo? - Ne, to rozhodně ne.
Upřímně, dokud jsi se mnou v posteli, jsem v pohodě.
Jsem v pohodě, takže...
Pěkný. Mluvila jsi se sestrou?
Ano. Zlepšila mi celý den.
- Jo. - A mluvila jsem s neteří.
- A taky s druhou sestrou. - Vážně?
A s mámou.
- Jak to šlo? - Bylo to fajn.
Těší se?
- Nebo neví? - Chtějí tě poznat.
- Dobře. Těším se, až je poznám. - Jo.
Řekl jsem o tobě i rodičům.
Máma byla nadšená, líbí se jí tvoje jméno.
„Amber Desiree? Už se na ni těším!“
Byla hrozně milá a sestra taky. Tátu to trochu zaskočilo.
- Táta byl překvapený. - Jo.
Až tě pozná, zamiluje si tě.
- Dobře. - Jo.
Možná s tebou bude flirtovat, bacha.
Propána.
Moc pěkný.
Děkuju, zlato.
Já jsem fakt vděčný za svoje kamarády
a hrozně se těším, až je poznáš.
Byli nadšení.
- Řekl jsem jim o tom. - Jo.
Spoustu lidí šokovalo, že jsem brečel.
Vycítili, že jsem se změnil a uvědomuju si svoje emoce.
To, jak jsem vyrůstal s tátou. Nevěra byla běžná záležitost.
- Jo. - A...
Táta je na ženský, vždycky to s nimi uměl.
A bylo to jako...
Víš?
Máma s tátou byli nejlepší kamarádi,
ale on přesto...
Víš, bohužel, pořád ji podváděl.
Nevěra byla běžná.
A táta mě občas za těmi ženami bral s sebou.
A...
Bylo to těžký, ani mi to nedocházelo a mámě jsem to neřekl.
Mám to v sobě dodnes.
Máma o spoustě z nich ani neví.
- Mám tátu rád, byl super. - Jasně.
Nechci mu ubírat z otcovské role,
protože mě vždycky podporoval.
Jen jsem nikdy neviděl, že by byl...
- Jo. - Byl s mojí mámou 25 let.
Po rozvodu jsem ho neviděl svobodného, vždycky měl holku.
Nikdy jsem neviděl černošský vztah, kde by si byli věrní.
Neviním z toho jen tátu. Takoví byli všichni muži v okolí.
Dokonce i celebrity, jako Will Smith, všechny celebrity, Diddy a další.
To jsou černoši, které mám rád a ti měli vždycky i jiné ženy.
Takže představa jedné dívky...
Jo.
Vždy se bojím, zda zvládnu být s jedním člověkem.
Manželství beru naprosto vážně, i to, že tě miluju, všechno.
Jen je pro mě manželství velká neznámá.
Chci se oženit.
Chci s tebou projít terapii a probrat to.
A to, že jsme měli překážky,
prošli jsme konflikty a turbulencemi
- a dokázali jsme to překonat... - Jo.
i když je to těžké, víme,
že jsi můj člověk a jsi bezpečí.
Chováš se ke mně úžasně, já jsem s tebou
a je ze mě jiný člověk.
Jsem moc vděčný za buňky a za to, jak jsi mi pomohla.
- Jo. - S tebou je to neuvěřitelné.
Myslím, že tohle budou nejlepší chvíle.
- Jo. - Požádal jsem tě o ruku.
Protože tě miluju.
- Ale bojuju s démony. - Jo.
Už mě nebaví mít strach z toho strachu.
Chci lásku. Chci se oženit. Tohle chci.
Překlad titulků: Zuzana Matějková