20 ДНІВ ДО ВЕСІЛЛЯ
Біжімо!
Сьогодні ми побачимо помешкання одне одного.
Добре. Я живу тут.
- Ти живеш тут? - Я живу тут.
Він побачить моє помешкання, і я така:
«Боже, він побачить мою шафу». Там дуже чисто.
Я дуже охайна, але мене три тижні не було вдома.
Якщо він десь побачить кожушок із пилу, то скасує весілля?
Що?
- Хіба вона не мила? - Тут гарно. Так затишно!
Зазирни в мою кімнату!
Гаразд, ти охайна й організована, але деякі речі в тебе в дивних місцях.
Привіт!
ТІФФАНІ СУСІДКА ЧЕЛСІ
- Привіт! - Привіт, я Джиммі. Приємно познайомитися.
Я Тіффані! Приємно познайомитися!
Я принесла шампанське.
То, може, відкоркуємо його?
- Так! - Так! Зробімо це!
Гаразд, готові?
За вас! За новостворену сім'ю!
То що тепер? Ти переїжджаєш сюди?
Ні.
Ти станеш третім найкращим другом?
Я живу життям Челсі, тож я теж тепер заміжня.
Її сусідка трішки занадто галаслива. Я б не зміг би тут жити.
Нізащо.
- Любий, тут гарно! - Тут я живу.
Тут гарно пахне.
Лише погляньте!
- Заходь. - Ти казав, що тут мало місця.
Вона велетенська!
Я хотів сказати... що тут мало місця для двох.
Боже!
У тебе пральня в гардеробній?
Я в шоці.
Щоб ти розуміла,
в мене бувають зустрічі, а більше кімнат немає.
Я б хотів, щоб ти тут жила. Але це може завадити.
Тобі доведеться йти погуляти щоразу, як у мене буде зустріч.
Я буду така струнка!
Тобі тут подобається?
Я в захваті! Дуже подобається. Зі мною ти жити не зможеш.
Ми могли б попросити мою сусідку переїхати, але...
Мабуть, ми переїдемо сюди.
Ще б пак!
- Кохаю тебе. - Я тебе кохаю.
ЛЮБОВ СЛІПА
- Це тут? - Це тут.
Ти прикриваєш код? Гаразд. Перепрошую.
- Ти його не побачиш. - Я не дивитимусь.
Я купив цей будинок у 2021 році.
Я його обожнюю. Це моє пристанище. Мій спокій.
Тут просторо.
- Тут я завжди дивлюся телевізор. - Ти любиш дивитися телик.
Розумієш, про що я?
Я люблю цю тишу, але було б добре, якби я жив тут не сам.
Гадаю, він готовий до сім'ї.
Тож я бачу майбутнє, в якому вона переїде сюди. Гадаю, це буде прекрасно.
Сподіваюся, вона до цього готова.
Боже, це твоя дошка...
Це моя дошка мрій, так.
- Треба показати тобі свою! - Так?
Так, я маю її на телефоні.
- Серйозно? Ага. - О боже!
Так, тут є гідроцикл.
Час із людьми, які добре впливають на мій моральний стан,
що дуже важливо.
І трішки кохання. Розумієш?
- Це сталося! Сам не знаю як. - І крапка! Так!
- Книжечки. - Так, книги.
Ти їх читаєш чи вони для краси?
- Ні, деякі я прочитав. - Добре.
Це моя спальня.
Гаразд.
Так.
- Добре. - Що скажеш?
- Тут зручно. Затишно. - Зручно. Так.
- Над подушками треба попрацювати. - Над подушками треба попрацювати.
- Так. - Нічого. Це неважко.
У тебе шовкова наволочка. Я вражена!
Вона буде на твоєму боці.
- Я вражена. - Я візьму гіршу.
- Що це? «Всеамериканська збірна». - Це моя майка.
Почесна майка — я грав у всеамериканській збірній.
- Гаразд! Зрозуміленько. - Так.
Так.
- Молодець! - Я молодець.
Мені однаково здається, що я б тебе обігнала.
От би хтось побився об заклад. Я б забрав гроші.
Я поб'юся об заклад.
Як гарно! О боже!
- Трохи кольорів. - Я б таке й сама носила! Гарний стиль.
- Тут, як у крамниці вінтажного одягу. - То що скажеш?
Я вражена.
- Ти вражена? - Я вражена.
Тут точно...
- Не завадить жіноча рука. - Так.
- Її тут бракує, і це добре. - То що скажеш?
Типу: «Мене влаштовує»?
Я вже оплачую іпотеку.
Тож ти можеш просто переїхати сюди.
Гадаю, я можу уявити себе тут.
- Двічі мене просити не треба. - Не треба?
Я так пишаюся тим, що він має цей будинок.
Я уявляю, як будую тут сім'ю, маю дітей,
готую сніданок, і в нас усе добре.
- Ти б хотів, щоб я переїхала сюди? - Звісно.
- Серйозно? - Ще б пак!
Тут потрібен дотик твоєї жіночої руки.
Скажи, як усе уявляєш.
Скажи, де можеш щось трохи оживити.
Треба все тут зробити зручним для дітей.
Чесно, якщо в нас буде дитина, місця точно не бракуватиме.
Я можу уявити себе тут.
- Так? - Так.
Як весело!
Так! Звісно. Іди сюди.
- Добре. - Іди, пообіймаємося.
Здуріти!
Боїшся побачити мій будинок?
- Упевнена, там буде дуже охайно. - Там дуже охайно.
Момент істини.
Ти зможеш зробити висновки щодо мого становища із житлом.
Ну звісно, в тебе тут цілий бісовий...
Саме тому я хотів мати будинок.
- Скільки часу ти тут проводиш? - Я тут щодня.
- Щодня? А взимку? - Щодня.
Однаково займаюся.
Що це? Як мило!
У кімнатах ми говорили про... Я не навчався в коледжі.
Натомість я вирішив відкрити бізнес.
Удома, в місцевій газеті,
про мене й мої перші заклади написали статтю в газеті.
Я говорив про тата.
Не думав я, що це буде наше останнє спільне фото.
- Я казав, що в мене було довге волосся. - Так.
- Аж до плечей. - І справді довге.
- Не хочеш, щоб я його відростив? - Я...
Я утримаюся від коментарів.
Чому? Ти прекрасно вмієш насміхатися з інших.
Так. Виглядає мило.
- Можна відчинити двері? - Відчини.
Отже, перше враження — тут дуже чисто.
Я не жартую щодо ОКР.
Це від твоєї мами?
Так.
Стривай, чому вона така мила?
«Я така рада за вас двох».
Це що, «О» у формі сердечка?
«Як дивовижно, що одне маленьке слово може стати початком чогось неймовірного.
Вітаю вас із заручинами. Любові й щасливих, радісних днів».
«Багато щасливих днів».
«Багато».
Гарна кухня.
- Які милі прибори! - Так.
- Мені є через що непокоїтися? - Ні!
Я ніколи не бачила хлопця, який вибирав би милі прибори.
У мене навіть кухонне начиння пасує.
- Я наче на знімальному майданчику. - У мене мінімум речей.
Вибач!
У кімнатах ми з Джеремі розмовляли про чистоту, про стиль життя.
Він казав, що його будинок бездоганний.
Я просто посміялася. «Ага, так. Усі хлопці так кажуть».
Тепер, коли я побачила будинок Джеремі, я відчуваю здивування й полегшення.
- Кухня дуже гарна. - Так.
Вона мила.
Я не знала, що такі хлопці існують.
Багато хлопців каже, що вони «чистуни» чи «чепуруни».
Він — на вищому рівні.
- Чому тут усе так дивно... - Організовано?
...поскладано передом?
Я ставлю все так, щоб було видно етикетки.
Ти переміг. Ти точно переможеш.
Мої навички організації ховаються перед твоїми.
- Боже, так, тут дуже чисто. - Так!
У мене закрадаються підозри, що він серійний убивця, але в хорошому значенні.
Спробуй, як тобі на ліжку. Це важливо. Скажи, що думаєш.
- Застрибнути на нього? - Так!
Так, чудово.
А ось і мій СРАР!
Подивимося, як це працює.
Надіваєш це.
Так.
Але... Але не буде жодних звуків?
- Ні, готово. - Хтось це підтверджував?
- Так. - Гаразд.
Схоже на хобот великого слона.
Я просто лягатиму спати раніше до кінця життя.
Щоб не бачити цього?
Усе гаразд.
Мені дуже подобається.
Ляж. Подивимося, як це виглядатиме.
Ми ляжемо.
Круто, що ти із цим звучиш, як Сквідвард.
- Сексуально, правда? Подобається? - Так, гарно.
Холодильник.
БРІТТАНІ ТА КЕННЕТ
О, боже!
Як ти виживаєш?
Любий, хтось мусить тобі готувати.
- І бачиш... - Треба щось приготувати.
Я маю фритюрницю. Я ніколи нею не користувався.
А тут є... Добре, це вже трішки краще.
- Так. Ага. - Боже, яке ж ти хлопчисько!
Хоча в кімнатах між нами був емоційний і духовний зв'язок
Я не бачила мови його тіла.
Я провела з Кеном кілька днів наживо.
Тут у мене шафка для спецій.
У нього бувають миті, коли він замикається в собі.
- Така велика! - Так.
Не знаю. Може, я прискіпуюся.
Ми розмовляли про те, що я іноді забагато все аналізую,
і я й сама звернула на це увагу.
Думаю, із часом я краще розумітиму,
що коли він занурюється в думки, це просто йому потрібно,
але він не засмучений, усе гаразд.
Отже, ти побачила все.
Мені тут подобається.
- Я вражена. Так. - Дякую, сонечко.
Як почуваєшся?
Бо я на сьомому небі, а ти як?
Я в захваті.
Не можу дочекатися життя в реальному світі.
Я вважаю, що в житті завжди має бути баланс.
Коли ми були в Домініканській Республіці,
тебе огортало відчуття спокою й щастя.
Тоді як тут, щиро кажучи, відчувається якась відчуженість,
і це нормально.
Однак це не...
від тебе більше не віє тим спокоєм і розслабленістю.
Як сьогодні, коли ми прокинулися.
Я мегарадісна, усміхаюся тобі й така:
«Добрий ранок, любий!» А ти обертаєшся й такий: «Привіт».
- І така: «Чорт!» - Я поясню.
Ось чому я тобі кажу, що ти забагато все аналізуєш,
бо я не був такий кожного вечора, який ми провели разом.
Коли в мене бувають миті, коли я не дуже говіркий
чи дуже, типу...
Яка буде твоя реакція?
Бо ти не завжди будеш...
Коли ти базікаєш і кажеш: «Добрий ранок!» Ти не завжди будеш такою.
Чи можу я... Чи маю я просто...
- Так. -«Що, серйозно?»
-«Ось як ти поводитимешся?» - Розумієш, про що я?
«Ось як ти почуваєшся?» Почнеш усе з'ясовувати.
Розумієш?
Ось як я це бачу. Я хочу, щоб у нас був певний рівень...
- Розуміння. - Так.
Що ти робитимеш, коли в мене будуть миті,
коли я буду зовсім не таким, як щодня?
Чи ти думатимеш: «Я досі тебе влаштовую?»
- Так. -«Чи я досі потрібна тобі?»
«Чи хочеш ти бути зі мною?»
Я готовий до нормального життя.
Ходити на роботу, ти ходитимеш на роботу, а тоді ми повертатимемося додому.
Я все чудово розумію.
Я не маю запитань щодо того, чи я тебе влаштовую.
Радий це чути.
У нас є все необхідне,
бо ми дві дуже вольові особистості,
готові на все.
Звісно.
Треба було повернути голову...
О боже!
Челсі!
О боже!
Дженно, йди сюди!
- Привіт! - Привіт!
- Гарна кофтина.
Я зараз розплачуся.
Не плач. Я принесла вино.
- Гарна зачіска! - Чудово виглядаєш.
Він працює нагорі.
- До котрої він працює? - Він закінчить о 17:00.
- Куди це покласти? - На столі.
Стривай, іди сюди.
Така блискуча!
- О боже! - О боже!
- Я спітніла. - Гарні нігті.
Це щось!
- Він молодець. - Зачекай.
Як тобі сам експеримент?
- До біса круто! - Гаразд.
- Не можу дочекатися, коли вас познайомлю. - Чудово! Челсі, будьмо!
- Будьмо! - Я хочу льоду, але нічого.
- Хочете посидіти надворі? - Ходімо.
Тебе весь час цікавив він?
- Чи були інші... - Він зацікавив усіх.
Дівчинко!
То він був нарозхват.
Ще б пак! Він зустрічався з купою дівчат.
Я зустрічалася з купою хлопців. Один хлопець... Вибір був між ним і Джиммі.
- Гаразд. - Його звали Тревор.
Ми весь час сміялися.
- Тож він був у мене на першому місці. - Тревор чи Джиммі?
- Тревор. - Тревор.
Він зізнався мені в коханні.
І Тревор зустрічався лише зі мною.
Він освідчився мені.
Челсі! О, ні!
- Боже! І як усе пройшло? - Не надто добре!
Чому він так цього хотів, а ти така: «Ні»?
- Я цього хотіла. Він... - О боже!
- Що? - Годі!
Ви зараз помрете, бо він повністю мій типаж.
Він грає відеоігри.
- Тревор мав маллет, і я це вгадала. - О боже!
І я вгадала!
І він його мав. Хай там як...
Що ти відчула, коли вперше його побачила?
Я його не бачила.
- І він справді був тобі небайдужий? - Так, я його кохала.
Було дуже важко зрозуміти, хто підходить мені більше.
Але все склалося так, як мало бути.
- Так. Так судилося. - Ти познайомилася із чудовим хлопцем.
- Здуріти! - І ти заручена!
Я знаю! Ти знайшла свою половинку!
Так.
Моє перше запитання: «Він виглядає так, як ти думала?»
Ні!
- Він хропить? - Ні, його взагалі не чути.
- Чудово, це добре. - Як щодо дотиків?
- Це не належить до його мов любові? - Належить. Тому це й дивно.
Я готую вечеряю.
Я хочу насолоджуватися твоєю компанією, дуріти з тобою, а він просто...
Ну...
Сьогодні він мене не цілував.
Що?
- Може, справа в мені! - Ні! Ти жартуєш? Припини!
Учора він бачив фото дівчини, яку ледь не вибрав.
І вона незрівнянна.
Джиммі сумнівався в тому, чи обрати її, чи мене.
Він був у такій самій ситуації, як і я, але він не каже:
«Я за нею сумую». Вони негарно розійшлися.
Якщо це допомогло йому дійти до рішення, що вона не для нього,
це, мабуть, на краще.
Так. Він повернувся до роботи.
У нього зустрічі. Він часто говорить по телефону.
Я знаю, що він мене кохає, він каже мені про це,
але не знаю, чи це крутиться в нього в голові.
Не знаю.
Комусь долити вина? Коли ми зайдемо, то...
Що це взагалі означає?
Дайте мені льоду!
О боже!
То, кажеш, ви ще не цілувалися?
Ні, тільки сьогодні.
- Я подумала: «Що?» - Ви вже цілувалися. Поцілуй його.
Не хочу говорити про те, що не сподобалося б твоїй мамі, але...
Черевики в нього чималенькі.
Тобто...
Ми прекрасно провели час.
- Гаразд? - Він дуже милий.
Добре.
- Як справи? - Привіт!
- Як справи, друзі? - Це Дженна.
- Приємно познайомитися. - Джиммі. Мені теж.
- Це Морган. - Я встану.
- Джиммі. - Приємно познайомитися.
- Я Кетрін. Приємно познайомитися. - Мені теж, Кетрін.
Моя начальниця сказала, що я сьогодні був незрівнянним.
- Любий, це чудово! - Я такий...
Так, я вперше розмовляв із нею після повернення.
- Любий, вони в захваті. - У захваті?
Так! Гарний вибір.
Що змусило тебе закохатися в Челсі?
- Список буде довгий. - Чула, ти був популярний.
Так кажуть!
Я глибоко занурився у двоє серйозних стосунків.
Я мусив прийняти важке рішення.
Одна дівчина...
- Не хочу говорити про іншу людину, але... - Можеш казати, що хочеш.
Не знаю.
Вона була єдиною, чию кандидатуру я розглядав, і я мав сильні почуття до неї.
І все погано закінчилося, і я пішов до неї.
З моєї інтонації вона зрозуміла, що мене засмутило попереднє побачення.
- Вона мене підбадьорила, і... - Вона така.
- Кожне... - Я думала, що він мене кине.
Стривай, серйозно?
І тоді він сказав, що кохає мене.
Типу: «Чорт, Челсі, я тебе кохаю».
І я просто впала —
в такому шоці я була.
Твій голос був такий упевнений.
Так і було.
- Вона мені не повірила. - Ні!
- Ти теж йому зізналася? Гаразд. - Так, зізналася.
Ти завжди думав про шлюб?
- Для мене стосунки — важливі. - Так.
То якщо ви скажете, що згодні, й одружитеся, які будуть наступні кроки?
Ми переїдемо в мою квартиру.
- Вона дуже маленька, але... - То ти переїдеш до нього?
У нього квартира-студія, але вона така гарна!
Якщо він працюватиме вдома, матиме зустрічі, я сидітиму в кав'ярні.
Ти це любиш.
- Так. - І місце, де він живе...
Дівчинко!
- Ти хочеш мати дітей? - Я хочу велику сім'ю.
- Я хочу зграйку дітей. - Скільки?
Можна поторгуватися, але щонайменше трьох.
Я думала, ти скажеш: «Шість». Добре.
- Я теж так подумала. - Я б хотів троє–п'ятеро дітей.
Але я можу передумати.
Доведеться, якщо твоїй жінці 30. Ось що змушує передумати.
Та годі!
Мій брат казав, що хоче трьох дітей. У нього народилась одна, і він такий:
-«Однієї мені достатньо». - Отже, ти можеш передумати.
Ти вважаєш, що можна йти спати, не помирившись?
Чорт!
- Ні, вона... - То що сталося?
Зачекайте! Я лише...
Так, вони вимагають пліток.
Ми хочемо пліток!
У нас була одна сварка.
- Одна. - Одна.
Усе пройшло добре, бо вона зрозуміла мою позицію і я попросив пробачення.
Щаслива дружина — щасливе життя!
«І я попросив вибачення».
Якщо ви розумієте мою позицію, я попрошу пробачення у 100% випадків.
У нього до біса чудові комунікативні навички, тож...
Наші стосунки почалися з багатогодинних розмов і знайомства одне з одним,
і мені було байдуже, як вона виглядає.
Це легко казати, бо вона розкішна.
Це таки легко казати, бо вона розкішна.
Наскільки я відрізняюся чоловіків, яких Челсі зазвичай обирає?
Трішечки.
- Трішки. - Ти зовсім на них не схожий.
Я хотіла бути ввічливою.
Вона описала, що... Гаразд, я їм скажу.
Вони знають.
- Вона описала, як вона виглядає. - Із ким мене завжди порівнюють у літаку?
- Керрі Андервуд? - Керрі Андервуд, схоже.
- Меган Фокс? Так. - Так!
Ти думав, що я брешу! Темне волосся, блакитні очі.
- І великі цицьки. - Так.
Ще б пак, братику!
Я не можу!
Це єдине, що мені не подобається.
- Він це ненавидить. Так. -«Ще б пак, братику»?
- Це для мене серйозний пункт. - Чому?
Просто не хочу, щоб дівчина, з якою я кохаюся, називала мене «братиком».
Любий, я сказала це, щоб посміятися.
Ось чому вчишся із Челсі.
Якщо скажеш їй чогось не робити, вона робитиме це щодня.
Так.
Челсі.
Пофіг.
Челсі — не твій типаж?
Челсі — мій типаж.
Я вважаю, що Челсі ідеальна.
Сонечко!
ЕЙМІ ТА ДЖОННІ
Я вже хочу побачити твоє помешкання!
Не можу дочекатися!
- Цікаво, як там пахне. - Для мене запах має величезне значення.
Знаєш що? Тут гарно!
- Нічого собі! - Тобі подобається?
- Так! - У тебе велика гарна кухня.
Я розглядаю ці дрібнички.
Я складаю тут кристали. Це мав бути водоспад.
- Любиш кристали? - Так.
Ще з дитинства.
- Що? - Ні!
Це погано?
- Що? Чому? - Червона картка!
Що, це погано?
- Я багато чув про дівчат із кристалами. - Що, наприклад?
- Не знаю. - Я люблю свої кристали. І не соромлюся.
Ти теж їх полюбиш. Це мій дідусь.
- Це твій дідусь? - Так.
Це найкраще фото.
Воно не ідеальне, але це мій дідусь.
Я люблю думати, що він завжди допомагав мені
викидати непотріб із мого життя.
- Гарний капелюх. Здається, він крутий. - Знаю!
Він втілював мир.
Справді прекрасна людина.
І я не можу повірити, що минуло два роки, як його вже немає.
Думаю, я готовий купити будинок.
З мене вже годі платити скажені гроші за оренду квартири.
Треба лише зробити цей крок і купити житло.
Мій тато мене дістає! Хоче, щоб я купила помешкання.
- Він каже: «Із твоїми фінансами...» - Так.
Раніше мій стиль життя був досить непередбачуваним,
і частина мене й досі хоче відкривати світ,
але я з тобою.
Це буде моїм наступним кроком після закінчення терміну дії оренди.
Думаю, це ідеально. Мені здається, ми обоє фінансово готові до цього.
Так, одразу ж купити будинок.
Ще одна річ: я хочу рано піти на пенсію. Хочу жити ощадливо.
Відкладати гроші.
Відмовлятися від деяких речей. Ти не проти?
Гадаю, я можу... погодитися на це.
Не знаю. Мені здається, що ми живемо в такі божевільні часи,
що я налаштована на те, щоб жити тут і зараз.
Думати про майбутнє дуже важливо,
але я люблю жити теперішнім, насолоджуватися тим, що маю,
жити на повну, поки можеш, бо невідомо, що буде далі.
Думаю, це добре на тебе вплине, бо мені здається, що ти більш ощадливий,
але, гадаю, тобі слід жити на повну.
Насолоджуватися чимось хорошим у житті — приємно.
- Я не кажу відмовитися від усього. - Так.
- Я хочу подорожувати, їздити кудись... - На всі сто.
Я лише хочу, щоб я міг сказати: «У 50 років я не працюватиму».
Тоді бути поруч із дітьми й насолоджуватися часом разом.
- Так. - Це те, чого я прагну.
Упевнитися, що я фінансово забезпечений, перш ніж матиму дітей.
Здається, щодо хронології життєвих подій, ми з тобою однієї думки,
бо я тобі казала, що наступні п'ять років цього не буде.
- Так. - Така наша мета.
Ситуація з контрацепцією...
мені здається, нам слід розробити план щодо цього.
Наступним великим кроком для нас буде купівля будинку.
Так.
Але не виховувати дитину водночас.
Якщо випадково щось трапиться...
Якщо... Ти таки завагітнієш, це якось трапиться.
Не знаю. Спочатку я хочу бути впевненим, що я фінансово забезпечений.
Дитині щороку доведеться повністю оновлювати гардероб.
- Їжа, всілякі дрібнички, це... - Так, це важко.
Це страшно.
Я такого не хочу. Я так ріс.
Я хочу, щоб у моєї дитини все було інакше.
Мені здається, що ми росли в дуже схожих умовах,
тож я думаю так само.
Це може статися коли завгодно.
Через дев'ять місяців може з'явитися Еймі-молодша чи Джон-молодший...
Так.
Це б мене дуже налякало.
Скажімо, гіпотетично, за рік ми випадково завагітніємо.
Мені здається, що так, це було б важко.
Але ж ми матимемо дім.
- Так. - Ми змогли б дбати про дитину.
Просто наше фінансове становище не буде найкращим, ідеальним.
Про це я й казав у кімнатах — я цього не хочу.
Дівчина, з якою я був у стосунках, майже постійно приймала контрацептиви.
- Ось як було в минулому. - Гадаю, це наш камінь спотикання.
Не знаю, чи я хочу почати приймати контрацепцію зараз.
- Я казала тобі про вазектомію. - Знаю.
Це також варіант. Це не лише дівчачий клопіт.
Я не хочу, щоб виглядало, що я кажу: «Роби так».
Чи що ми робитимемо так, а не інакше, бо це не так.
Мені здається, що страх Джонні щодо ситуації з дітьми —
найбільша перепона на шляху до інтимної близькості.
- У вас була інтимна близькість? - Ні.
Не думаю, що ми чекатимемо до весілля.
Думаю, Джонні дуже боїться.
Мені здається, що користуватися захистом для нього недостатньо.
Я ніколи не приймала протизаплідні. Я розмовляла з гінекологом.
Приймати протизаплідні було б ідеально, бо мені постійно треба робити інфузії.
У мене анемія. Це було б ідеально.
Але мені подобається, як налагоджено працює мій організм.
Я не хочу нічого змінювати і...
Для жінки важко приймати такі рішення.
І я говорила з Джонні.
Я сказала: «Чоловіки теж можуть зробити вазектомію».
І ризик існує, але я хочу стати мамою.
Джонні хоче стати татом.
Гадаю, разом ми були б дивовижними батьками.
Я чудово це уявляю.
Ми боїмося, що це станеться зарано.
Гадаю, зараз це наша найбільша перешкода.
І, думаю, нам слід...
- Ось. Я сяду. - Ну, знаєш...
Я не думала, що це для нього така велика проблема.
Він має багато страхів.
Не знаю.
Гадаю, це одне з питань, які слід детально розглянути
і якнайшвидше знайти рішення.
- Так. - До весілля.
- Я теж так думаю. Я думаю... - Не хочу тиснути.
Але треба щось придумати, перш ніж ми, ну, знаєш...
- Одружимося, бо якщо ми не... - Зробимо наступний крок.
Це важлива частина нашого життя. Не можна: «Розберемося після шлюбу».
Це може стати причиною розриву стосунків.
- А я цього не хочу. - Я знаю.
Ти не бачив мій манікюр.
- Зробила вчора. - Ти вибрала блакитний колір.
- Так. - Гарно.
І на ногах.
Поговорімо про те, як ти розбудив мене вчора вночі.
Поговорімо про це.
- О 1:30. - Так.
Увімкнув світло.
Я тебе розбудив, так.
Правильно. Коли я мала встати о 5 ранку.
Так. Я вагався, але я подумав: «Так я хоча б скажу: "Добраніч!"».
Ти сказав: «Сонечко». І я обернулася.
Я подумала: «Не може бути, що цей чоловік мене будить».
- Сказати: «Добраніч». Це й усе. - Так?
На добраніч.
- Я не заважав тобі спати далі. - З увімкненим світлом?
Я буджу тебе, бо хочу такий: «Агов».
Я така: «Хто це?»
- Про що ти? - Тебе не було вдома, дурненький.
Давай дещо прояснимо...
Не поводься так, наче я спеціально стараюся не бути вдома.
Я йшов закрутити локони.
Я мав розмову з наставником.
І я дзвонив тобі, коли закінчував одне і йшов робити інше.
- Так. - Так.
Ти дуже пізно повертаєшся додому.
Я тебе почув.
Так? Я вислухав твою точку зору.
Єдине, про що я чітко прошу, —
це щоб те, що я один раз пізно повернувся...
Так.
...не змінювало твою думку про мене. Гаразд?
Я не хочу, щоб те, що я один раз повернувся додому пізно...
Так.
Я не знаю, в чому конкретно справа, Кене. Справді не знаю.
Я б хотіла знати, але мені здається, що, ну, знаєш, коли ми говоримо про нас...
думками й розумом ми разом.
Ми бачимо те, чого хочемо від шлюбу.
Але де між нами почуття інтимності
і жадання того, щоб мати те, чого ми хочемо від шлюбу?
Чи бажання, щоб так було між нами.
Мені здається, що ця жага й бажання між нами —
елемент, якого бракує.
- Тобі. - Бо все решта сходиться.
Для тебе.
Бо для мене... для мене це не так.
Тож якщо ти відчуваєш відсутність жаги до мене, дякую, що сказала,
але я не відчуваю відсутності жаги до тебе.
Мені здається, що я багато працюю.
Бувають миті, коли я намагаюся бути ніжним із тобою,
і тобі може здаватися, що в той момент ти цього не хочеш.
Зазвичай, коли я тебе цілую, на цьому все й закінчується.
Тож, гаразд... Я чоловік шанобливий.
Я не буду нав'язуватися тобі чи змушувати тебе до чогось.
Я поводжуся відносно того, що бачу, щоб не виходити за межі твого комфорту.
Так.
Учора ввечері, коли я тебе розбудив, я хотів бути ніжним.
Ти мене відштовхнула. Я був налаштований, а ти — ні.
Тож коли ми говоримо про те, що певні речі не зрушують з місця,
треба проаналізувати, які ролі ми виконуємо в цьому питанні.
І зараз, щиро кажучи,
мені здається, що ти не задумуєшся над тим,
яку роль ти зіграла для мене, як для чоловіка,
стосовно того рівня близькості.
Бо вчора вночі я хотів...
жодних дій, пов'язаних із сексом,
бо ми дали клятву одне одному й Богові.
Але я прийшов до тебе і хотів поніжитися.
Коли я повернувся додому, ти спала, перш ніж ти знову заснула.
Ти не була налаштована на це.
- Я не образився. Я це прийняв. - Так.
Якщо ти чимось зайнята, якщо зосереджена, працюєш над чимось,
це не посилає сигнал: «Я хочу близькості».
- Так. - Це не сигнал: «Я хочу обійматися».
Це сигнал: «Не підходь. Дай мені завершити це».
- Ти зараз зламаєш годинник. - Усе добре.
Але у цьому й річ... Ось як ти часто виглядаєш.
І я мушу це прийняти, бо я обрав тебе.
Гадаю, найбільше мене хвилює,
коли ти починаєш сумніватися в статусі наших стосунків.
І я задумуюся про те, чи коли життя продовжуватиметься...
Так.
...чи ти сумніватимешся в моїх почуттях до тебе?
- Про жагу я говорити не можу. - Я не казала: «Так».
Бо я тільки... Я можу бути лише собою.
Але якщо ти не відчуваєш жаги до мене чи до нас...
Якщо це так, то справа в тобі.
Я ще ніколи не був заручений. Я обрав тебе.
Не може бути ні миті, ні дня, коли я змушений буду сказати...
- Так. -«Цікаво, що відчуває Бріттані?
Чи вона не передумала?»
Щодо жаги — це відчуття, яке має бути присутнім...
Якщо ти її не відчуваєш — це серйозна причина для хвилювання.
Так, я дуже ніжна.
Дуже ніжна.
Ми майже не цілуємося.
І ще не цілувалися по-дорослому.
І мені це здається дуже дивним.
Я просто...
Я думаю, що... Бляха, я зараз заплачу.
Гадаю, це так сильно мене засмучує, бо...
Я дуже сильно хочу...
мати можливість відчути
таку ж жагу, яка була між нами в кімнатах побачень.
Але мене лякає те, що я не...
що я не не відчуваю цього постійно.
Незважаючи на нашу обіцянку,
я була б рада спокусі, відчути:
«Ні! О боже, мені не можна. Матінко!
Я палаю від бажання».
І це змушує мене задуматися: «Чого не вистачає?»
Ось чому це так жахливо,
бо ти такий добрий до мене!
Я про тебе найкращої думки.
Ось що я чую:
«Ти саме той чоловік, який мені потрібен.
Ці твої риси — це те, що мені потрібно,
але я не відчуваю до тебе цього й цього».
Цього недостатньо, щоб одружитися з тобою.
Цього недостатньо для того, щоб ми такі: «Ми із цим розберемося».
Ні, цього недостатньо.
І ми маємо нормально до цього ставитися й бути чесними.
Я впевнений, що...
духовно, те, що має статися, станеться.
Так.
Такий план Господа щодо мене.
Але в цій ситуації я впевнений,
що Бог підготував мене до того, що на мене чекає.
І хоч я дуже тебе кохаю і ти мені небайдужа,
якщо нам не судилося бути разом,
Він підготує мене до цього, підготує до цього тебе й нас.
Так.
Я однаково дуже тебе підтримуватиму й віритиму в тебе.
І я надто сильно люблю себе,
я надто багато пережив,
щоб змушувати себе до чогось, бо це несправедливо відносно мене чи тебе.
Ну ж бо...
Я надто емоційна для цього.
Із цього нічого не вийде.
Але я хочу, щоб ти знайшла людину, з якою маєш бути.
Хоч це й не я, а я думав, що я.
- Дякую. - Так.
Обійми мене, щоб ти знала, що ніхто не ображається.
Я не хочу відпускати тебе.
Усе гаразд.
Усе гаразд? Добре.
Як ти, бро?
Я йду збирати речі. Скоро приїду. Гаразд.
- Тобі краще? - Після зустрічі з друзями?
Так, розказуй усе! Що ти про них думаєш?
- Вони мені дуже сподобалися. - Так?
Наші друзі й те, з ким ми проводимо час, багато про нас каже.
Вони були милі й привітні.
Мені здалося, що вони пішли, сповнені радості, що...
- Вони сказали, що ти їм дуже сподобався. - Чудово! Так!
Круто!
Це мене тішить, бо я хвилювалася через тебе.
Ти мене збентежив.
- Чим? - Ти був не в гуморі.
Я двічі запитала: «Усе добре?»
Ти постійно казав: «У мене дуже болить губа».
- У мене таки дуже болить губа. - Знаю.
І вибач, але я повернулася після того, як мене не було цілий день.
Ти зайшов і сказав: «Як ти?»
Я хочу, щоб ти такий: «Як твої брови?»
- Я цього від тебе не почула. - Так.
А тоді ти поводився так, наче мене немає.
Я...
Я хочу дбати про тебе.
У наш перший день тут я хотів заплатити за твою вечерю.
Тож я... Так я хотів про тебе подбати.
Не треба дбати про мене у фінансовому плані. Подбай в емоційному.
Підійди до мене, візьми за обличчя й поцілуй.
Скажи, що я гарна або скажи: «Добрий ранок.
Я такий радий, що проведу цей день із тобою».
Я не чула цього від тебе.
Сьогодні зранку я встав із ліжка, пішов у душ й одразу пішов працювати.
Ти мене сьогодні ні разу не поцілував.
О боже мій!
- Це мене засмутило. - Зараз я тебе поцілую.
- Я працював! - Знаю, але...
- Я була стурбована. - Але я тебе сьогодні цілував.
Зранку?
Я поцілував тебе, коли ти збиралася у ванній.
Справді?
- Вибач. - Я поцілував тебе в щоку.
А тоді ще перед тим, як прийшли твої подруги.
І перед останньою зустріччю сьогодні.
Я поцілував тебе отут. Одразу після того, як ти закінчила збиратися.
Ти дала мені знати, що хочеш ніжності.
Я знаю, що сьогодні цього не робив. Це було ненавмисно.
- Я цілуватиму тебе трішки частіше. - Ні! Справа не в цьому.
Просто я відчуваю, особливо після нашої розмови про Джесс...
Так.
Гадаю, просто ти... коли ти побачив її фото, я така:
«Може, він думає, яким було б життя із Джесс?»
Я згадав про неї не тому, що уявляв життя з нею.
Я згадав про неї, бо Джеремі мені про неї говорив.
Він спитав, чи бачив я Джесс, а я не бачив.
І він показав мені її інстаграм, і сказав: «Вона схожа на Кардаш'ян!»
Я кажу це лише тому, що це згадувалося,
і я хотів, щоб ти була в курсі розмови, яка в мене була.
Я знаю, і це гарно, але в моїй голові крутиться думка: «От чорт!»
Не «Чорт», — а: «Він бачив її фото.
Тепер він думає: "Дідько, я облажався"», — і з мого боку неправильно так думати.
Я такого не думав.
Я прийняв рішення щодо тебе, і я на 100% упевнений в ньому.
Пробач, що я...
сьогодні я був трішки зайнятий, і я радий, що ти зі мною поговорила.
- Я хочу, щоб ти почувалася коханою. - А ще...
Не хочу перебивати, але для мене дуже важлива турбота,
і мене найбільше хвилює те, що коли ти кажеш: «Я тебе кохаю», —
то кажеш це нещиро, ти кажеш...
Ти про мою інтонацію? Та я пів губи собі відкусив!
Я знаю, любий, але я кохаю тебе і віддаю тобі стільки себе,
і я хочу, щоб ти віддавав мені всього себе.
Коли ти кажеш, що кохаєш мене, це звучить: «Я тебе кохаю».
Я знаю, що ти не хочеш, щоб я казав це, бо так треба,
чи цілував тебе, бо знаю, що ти цього хочеш.
- Я хочу, щоб ти мене хотів. - Я хочу тебе, і я...
- Я тут намагаюся... - Так.
Я викладаю тобі все,
щоб ти побачив, яка я людина
і якою я буду дружиною.
І я просто...
- Так. - ...не бачу, який ти.
Лише сьогодні чи й учора?
- Учора. - Серйозно?
Я попросив тебе вийти за мене, бо я на всі сто зацікавлений у цьому
й зроблю все, що в моїх силах, щоб ти стала моєю дружиною.
І зараз я понад усе хочу спільного життя з тобою.
Ти подарував мені це.
Я знаю. Я тебе кохаю.
І я хочу це відчувати, а зараз я цього не відчуваю.
Сьогодні й учора я не відчувала, що ти мене кохаєш.
Гаразд. Що ж...
Я не зізнаватимусь тобі в коханні
щогодини лише тому, що я працюю вдома.
Я кохаю тебе й хочу, щоб у нас все вдалося,
але, чесно, я до біса сильно покусав губу, і мені боляче розмовляти.
Ти знаєш, що я до смерті тебе кохаю і що ти мені небайдужа,
але... чесно кажучи, ти трохи причеплива.
Причеплива?
Ти кажеш, що хочеш більше любові й ніжності.
Мені здається, ти забагато мені даєш.
Причеплива?
- Мені здалося... - Ти, бляха, жартуєш?
Ти називаєш мене причепливою? Це до біса грубо.
Я зізнавався тобі в кохані частіше, ніж будь-хто інший своїм нареченим.
- Чхати я на них хотіла! - Я аж надто часто тобі це казав.
Я часто тобі це казав.
Добре.
І це завжди було щиро.
- Добре. - Я справді тебе кохаю.
Я дала...
- Я знаю, що ти... - Я не хочу тебе чути.
Я віддавала себе повністю усім, із ким була.
Тому я й обрав тебе. Я знаю, що ти повністю віддаєш...
Я не договорила.
Я почуваюся, як лайно.
Ти кажеш, що я причеплива,
коли я намагаюся щось зробити для тебе, щоб довести, що я тебе кохаю.
- Я кажу тобі про свої почуття. - Що ж, це багато про що каже.
Якщо це те, що ти відчуваєш.
Я не хочу бути з людиною, яка каже, що я «надто причеплива»,
особливо, якщо ця людина, наділа мені каблучку на палець!
Я не кажу, що ти така людина. Я кажу, що минулі кілька днів...
ти поводилася трохи причепливо.
Гаразд. Очікуй меншого, бо це сон рябої кобили.
Може, мені сьогодні слід заночувати в себе, бо це все якось не дуже.
Я кохаю тебе і хочу провести з тобою життя.
- Ти мене сьогодні ні разу не поцілував. - Поцілував.
- Ти мені не кажеш, що кохаєш. - Я поцілував тебе двічі.
Добре.
Я пізно встав. Я одразу ж пішов працювати.
Щойно я завершив роботу, то зійшов униз до твоїх подруг.
І перше, що ти кажеш, — це що я причеплива.
Ти почав створювати проблеми й шукати собі бог зна що,
щойно побачив фото Джесс.
Справа зовсім не в Джесс.
- Я скоро вийду за тебе. - Так.
Ясно? Це для мене дуже серйозна річ.
- Для мене це також серйозно! - Бо я причеплива?
- Я приготувала тобі вечерю. - Я вдячний тобі за вечерю.
Тоді я дивилася твою кляту передачу з тобою!
Я причеплива? А тоді я пішла нагору й переспала з тобою! І я причеплива?
Ні. Це повне лайно.
Це, бляха, грубо!
Якщо ти вже згадуєш про секс, це ти хотіла ним зайнятися.
- Так, хотіла! - Я хотів від цього відпочити.
Боже! Це просто...
Це така непова...
Я так втомилася від цієї фігні, типу...
Боже!
Я їду в свою квартиру. Мені потрібен простір.
19 ДНІВ ДО ВЕСІЛЛЯ
Ми що, однаково вдяглися?
Жартуєш?
- Це жарт такий? - Ми що, в однакових майках?
Я сумувала за тобою!
О, боже! Я в захваті.
- Неймовірно виглядаєш. - Ти така гарна!
- Ні, ти гарна. - Нам є про що поговорити.
- Знаю... - О, так!
О, боже!
- Він такий молодець! - Правда, гарна?
- Ти в захваті? - Так.
Стривай, розкажи про Отем.
- Вона була в шоці? - Так.
- Я провела два дні наодинці. - І правильно.
Тоді я написала Отем і сказала, що я вдома.
І вона така: «То ми виходимо заміж? Чи...»
А я кажу: «Ні, не виходимо».
- Не зараз. - Не зараз.
Я сказала їй, що в декого закохалася.
Так.
І що він закохався в іншу, а вона така:
«Він закохався в іншу, і це була не ти? Він здоровий?»
Ти шукала Джиммі в соцмережах?
Він шукав тебе в соцмережах?
Щойно ви повернулися, наступного дня, він додався до мене в друзі.
Я побачила запит, і я така...
Я така: «Хвилинку, що мені робити?»
Минуло вісім годин.
Я перевіряю знову — і він скасував запит,
і закрив профіль.
Я така: «Я вже бачила, як ти виглядаєш».
Ти сердишся, бо не бачиш, як виглядаю я, тому ображаєшся.
Цікаво.
Тож я така: «Мабуть, він про мене думає».
- Він не викликає в тебе відразу? - Ні.
Гаразд, справедливо.
Ні.
Навіть якби він був потворою, гадаю, якби я за нього вийшла,
я б заплющувала очі й слухала його, і цього було б достатньо.
У нього гарний голос. Так.
Якби ти побачилася із Джиммі, ти б хотіла щось йому сказати?
- Я маю запитання. - Гаразд.
І не знаю, чи колись матиму таку можливість.
Якби ми зустрілися особисто,
і я почула його б голос, то як почувалася б?
Майже весь час після повернення я намагалася оговтатися.
- Так. - Не хочу побачитися й знову засмутитися...
Бо під час нашої першої розмови між нами спалахнула іскра.
Я така: «Ми зараз загоримося...»
- Так! -«...коли торкнемося одне одного».
- Гадаєш, вони закохані? - Думаю, так.
- Сподіваюся, що так.
- Заради неї, сподіваюся, що так. - Так.
У Джеремі був любовний трикутник, і, я роблю поспішні висновки,
але я не впевнена, що він покінчив із Сарою-Енн. Вона йому писала.
- Хочеш почитати? - Ти це маєш?
- Я сфотографувала його екран. - О, боже!
- Твоя дівчинка аж кипіла. - Оце інтриги!
«Я рада, що ти вдома. Хотіла подякувати за досвід, який ми пережили разом.
Це знайомство, щирість мали велике значення».
Я така: «Це так мило».
«Сподіваюся, ти щасливий». Я така: «Чарівно».
«Якщо є шанс, що ти передумаєш,
я б із радістю зустрілася з тобою, який шлях ти б не обрав».
Наче він ще не обрав свій шлях.
Звідки в неї стільки нахабства слати такі повідомлення?
Вона знає, що ми заручені, що ми живемо разом.
- Він щось відповів? - Ні.
Але він уподобав повідомлення. Типу, відреагував.
Він був щирий зі мною і не думаю, що він має якісь погані наміри.
Він нічого поганого не зробив, тож поки ми любимо Джиммі.
Так.
Що? Не Джиммі! О, боже!
- Так? - Ні! Я випадково сказала: «Джиммі».
Я не про нього не думала! Боже, я себе ненавиджу.
Ні, я не забула Джиммі.
Не знаю, чи на моєму місці хтось забув би його.
Йому завжди належатиме частина мене, яку більш ніхто не отримає,
і я збрешу, якщо скажу, що в мене не тьохкає серце.
Я ж усе-таки людина. Я...
Я згадувала наші розмови, і вони мені часто сняться,
як і наші плани й те, що ми пережили в кімнатах побачень.
Челсі приголомшлива.
Вона ідеальна, як не крути, але я провела невеличке розслідування —
і всі його колишні схожі на мене.
Так.
Челсі — найкраща з найкращих. У всьому.
Але Джиммі — чоловік.
І навіть не бачачи одне одного, ми знали, що нас одне до одного тягне.
Тож втілювати це...
Не знаю, як він налаштований, але мені здається, що якщо я знову зустріну Джиммі,
йому буде важко встояти перед спокусою.
Це правда, і ви це знаєте.
Усі це знають. Не дивіться так, наче я помиляюсь.
Гадаю, ти була важлива для нього.
Думаєш, він хотів би мене побачити?
Так.
Переклад субтитрів: Анастасія Хома