20 DE ZILE PÂNĂ LA NUNȚI
Să fugim!
Azi va vedea fiecare casa celuilalt.
Aici stau eu.
- Aici? - Da.
Urmează să-mi vadă casa și mă gândesc: „Aoleu! O să-mi vadă dulapul.”
E foarte curat, dar n-am mai fost acasă de trei săptămâni.
Dacă vede că s-a adunat praf, anulează nunta?
Ce?
- Nu e drăguț? - Îmi place. E primitor.
Uite camera mea!
Deși e ordine și curățenie, sunt și lucruri aruncate la întâmplare.
Bună!
- Bună! - Bună! Eu sunt Jimmy. Îmi pare bine.
Eu sunt Tiffany. Și mie îmi pare bine.
Am adus o șampanie.
O desfacem?
- Da! - Da! Haideți!
Gata?
Noroc! Se mărește familia.
Acum ce facem? Te muți aici?
Nu.
Vom fi un trio de prieteni?
Trăiesc prin Chelsea, deci mă căsătoresc și eu.
N-aș putea locui și cu colega ei de apartament. Ar fi prea de tot.
Nicio șansă!
- Ce frumos e! - E căsuța mea.
Miroase frumos.
Ce frumos e la tine!
- Intră! - Ai zis că e mic.
E imens!
Ziceam că e mic pentru doi oameni.
Doamne!
Ai mașină de spălat în dressing?
Sunt șocată.
Nu am o cameră în care să poți sta când am întâlniri.
Vreau să stai aici, dar asta e o problemă. Ar trebui să te plimbi când am întâlniri.
O să fiu foarte în formă.
- Îți place casa mea? - Foarte mult. Nu te poți muta la mine.
I-am putea face vânt colegei mele, dar...
Atunci, o să locuim aici.
Da, frate!
- Te iubesc. - Și eu.
DRAGOSTE PE NEVĂZUTE
- Aici e? - Da.
Doar nu acoperi codul! Bine, scuze!
- Îl vezi. - Nu mă uit.
Am luat casa în 2021.
Îmi place mult. E refugiul meu. Aici îmi găsesc liniștea.
E foarte spațios.
- Aici mă uit mereu la televizor. - E micul tău hobby.
Știi ce zic?
Îmi place că e liniște, dar ar fi frumos să locuiesc cu cineva.
E potrivit pentru o familie. Mă văd trăind cu AD aici. Ar fi frumos.
Să sperăm că va accepta.
Doamne, ăsta e...
Da, e panoul dorințelor mele.
- Ți-l arăt și eu pe al meu. - Da?
Da, îl am pe telefon.
- Serios? Da. - Doamne!
Vreau să mă dau cu ski-jetul.
Să petrec timp cu oameni care îmi fac bine psihic, e important.
E loc și pentru iubire aici. Știi ce zic?
- S-a întâmplat fără să-mi dau seama. - Da!
- Ai și cărți. - Da.
Le-ai citit sau sunt de decor?
- Nu, am citit câteva. - Bine.
- Ăsta e dormitorul meu. - Să vedem.
Da.
- Bine. - Ce crezi?
- E bună salteaua, e confortabilă. - Da.
- Cu pernele mai am de lucrat. - Așa este.
- Da. - E în regulă. E treabă ușoară.
Ai o față de pernă de mătase. Sunt impresionată.
O pun pe partea ta unde dormi tu.
- M-ai dat gata. - Ți-o cedez.
- Ce e asta? „All American.” - E tricoul meu.
E tricoul meu de campion de la All-American.
- Mă impresionezi. - Da.
Da.
- Ce tare ești! - Da.
Dar eu cred că te-aș putea întrece. Da.
- Aș vrea să parieze cineva, să iau banii. - Pariez eu.
Mamă, ce drăguț!
- Sunt așezate pe culori. - Pot să-ți port hainele. Ador stilul tău.
- E ca un magazin cu haine vintage aici. - Ce părere ai?
Sunt impresionată.
- Serios? - Da.
Cu siguranță...
- E nevoie de mâna unei femei. - Da.
- Mă bucur că nu văd mâna unei femei. - Ce zici? Mă calific?
Plătesc deja rate la credit. Așa că te poți muta aici.
Mă văd locuind aici.
- Nu trebuie să-mi spui de două ori. - Nu?
Sunt mândră de el și de casa lui.
Mă văd având o familie și crescându-mi copiii aici,
pregătind micul-dejun și având grijă de toate cele.
- Vrei să mă mut aici? - Sigur că da.
- Serios? - Da.
Vreau să-ți imprimi stilul tău de femeie. Zi-mi ce schimbări vrei să facem!
Vreau să adaugi un strop de culoare.
Trebuie să fie potrivit pentru un copil.
Sigur e destul de încăpător ca să creștem un copil.
Mă văd trăind aici.
- Da? - Da.
Ce mișto!
Da. Vino aici!
- Bine. - Ia-mă în brațe!
Nu pot să cred.
Ți-e frică să-mi vezi casa?
- Sunt convinsă că e ordine. - Chiar e.
Momentul adevărului.
Poți să mă judeci după casa pe care o am.
Bineînțeles! Ai o ditamai sala...
De asta am vrut să-mi iau casă.
- Cât de des vii aici? - Zilnic.
- Chiar zilnic? - Da.
- Și iarna? - Tot aici mă găsești.
Ce e asta? Ce drăguț!
Ți-am spus în capsule că n-am mers la facultate.
M-am apucat direct de afaceri.
Acasă, ziarul local a scris un articol despre primele mele magazine.
Am vorbit despre tata.
Nu știam că va fi ultima poză pe care o vom face.
- Ți-am zis că aveam plete. - Da.
- Până la umeri. - Aveai părul foarte lung.
- Vrei să mi-l las iar lung? - Păi...
Mă abțin să fac comentarii.
De ce? Doar ești o mare miștocară.
Da. E drăguț.
- Pot să deschid ușa? - Te rog.
Prima impresie este că e foarte curat.
Sunt obsedat de curățenie, n-am glumit.
- E de la mama ta? - Da.
Ce drăguță e!
„Mă bucur pentru amândoi.” Incredibil! A făcut o inimioară în loc de „O”.
„E uimitor cum câteva cuvinte pot duce la ceva atât de frumos.
Felicitări pentru logodnă! Îți doresc să aveți parte de multă fericire.”
- „Vă doresc.” - „Vă doresc.”
Drăguță bucătărie.
- Ce tacâmuri frumoase! - Da.
- Să-mi fac griji? - Nu.
Nu știu alți tipi care să aibă tacâmuri frumoase.
Am și ustensilele de bucătărie din același set.
Pare totul regizat.
Trăiesc minimalist. Scuze!
În capsule, am vorbit cu Jeramey despre curățenie și stil de viață.
A zis că are o casă imaculată. Nu l-am luat în serios. Toți spun asta.
Acum, că i-am văzut casa, sunt surprinsă și ușurată.
- E o bucătărie frumoasă. - Da.
Îmi place.
Nu știam că există asemenea bărbați.
Mulți bărbați spun că sunt curați și ordonați.
Dar el ceva nemaiîntâlnit.
- De ce e totul așa... - Organizat?
...așezat în exterior?
Ca să se vadă toate etichetele când deschid ușa.
Mă dau bătută.
Îmi dai clasă la capitolul organizare.
- Doamne, ce curat e! - Da.
Dă puțin impresia de criminal în serie, dar e ceva pozitiv.
Trebuie să testezi salteaua. E important. Spune-mi ce crezi!
- Să sar pe ea? - Da.
Da, e grozavă.
Și aparatul pentru apnee!
Arată-mi cum funcționează!
Ți-l pui.
Da.
Și nu scoți niciun sunet?
- Nu. - Au confirmat și alții?
- Da. - Bine.
E ca o trompă de elefant.
Mă voi culca înaintea ta toată viața.
Ca să nu o vezi?
E în regulă.
Îmi place.
Întinde-te, să vedem cum ar fi.
Ne întindem.
Zici că ești Calamarul din SpongeBob.
- Sexy, nu? Îți place? - Da, e tare.
Frigiderul.
Doamne!
Cum supraviețuiești?
Ai nevoie de cineva care să-ți gătească.
- Și uite... - Ne trebuie niște mâncare gătită.
Am o friteuză cu aer cald. N-am folosit-o încă.
Nu ai deloc... E ceva mai bine.
- Da. - Doamne! Ești ca toți bărbații.
Deși în capsule exista între noi o legătură emoțională și spirituală,
nu îi vedeam limbajul corporal.
E adevărat că suntem împreună în carne și oase doar de câteva zile.
Ăsta e dulapul meu cu condimente.
Are momente când se închide în el.
- Ce mare e! - Da.
Nu știu, poate interpretez greșit.
Am vorbit despre tendința mea de a analiza prea mult,
dar e ceva ce am observat.
Cred că, în timp, îmi va fi mai clar
că, în asemenea momente, simte nevoia să fie lăsat în pace
și că nu e deloc supărat.
- Ai văzut totul. - Îmi place.
- Sunt impresionată. - Mersi, iubito.
Cum te simți?
Eu sunt în extaz, dar tu cum te simți?
Abia aștept să trecem la următorul stadiu al relației.
Cred că în viață trebuie să existe un echilibru.
Când eram în Republica Dominicană,
se citea încă pe tine că ești împăcat și fericit.
Dar, sincer, aici mi se pare că ești distant.
Și e în regulă, dar nu...
Nu mai dai senzația că ești împăcat și relaxat.
Azi-dimineață, când ne-am trezit, eu eram foarte bucuroasă.
Ți-am zis zâmbind: „Neața, iubitule!” Iar tu te-ai întors și ai răspuns sec.
- Am zis: „Ce naiba?” - Ascultă!
De asta zic că analizezi prea mult lucrurile,
pentru că nu am fost așa în fiecare noapte petrecută împreună.
Când am momente când nu sunt așa expansiv
sau când nu sunt prea...
O să fii înțelegătoare?
Pentru că nici tu nu vei veni mereu...
N-o să mă iei mereu cu „Bună dimineața!” Nu vei fi mereu așa.
Iar atunci eu ar trebui să zic...
- Da. - „Pe bune?”
- „Așa te porți?” - Știi ce zic?
„Așa te simți?” Prea multe întrebări.
Știi ce zic?
Așa văd eu lucrurile. Vreau să existe o anumită...
- Înțelegere. - Da.
Ce vei face când voi avea momente
când nu voi fi cum sunt în restul timpului?
O să începi să mă întrebi: „Mai ești fericit cu mine?”
- Da. - „Mă mai vrei?”
„Vrei să fii cu mine?”
Sunt gata să ne reluăm viața obișnuită.
Fiecare merge la serviciu, apoi ne întoarcem acasă.
Înțeleg perfect.
Nu te întreb dacă ești fericit că ești cu mine.
Mă bucur să aud.
Putem avea o relație reușită,
fiindcă suntem amândoi foarte hotărâți
și vom face tot ce va fi nevoie.
Sigur.
Trebuia să întorc capul...
Doamne!
Chelsea!
PRIETENA LUI CHELSEA
Doamne!
Jenna, vino aici!
- Bună! - Bună!
- Ce bluză frumoasă!
- O să plâng. - Nu plânge! Am adus vin.
- Ce bine îți stă părul! - Arăți super.
Lucrează sus.
- Până la ce oră lucrează? - Termină la 17:00.
- Unde să pun asta? - Pe blat.
Vino încoace!
Ce strălucește!
- Doamne! - Doamne!
- Transpir. - Unghiile arată super.
Ce mare e!
- A făcut o alegere excelentă. - Stai!
Cum a fost experimentul?
- Foarte tare. - Bine.
- Abia aștept să-l cunoașteți. - Bine. Noroc, Chelsea!
- Noroc! - Vreau gheață, dar merge și așa.
- Vreți să stăm afară? - Haideți!
Pe el l-ai vrut de la început?
- Sau mai erau și alți... - Toate fetele îl voiau.
Fată!
Deci era bătaie pe el.
Da. El se vedea cu mai multe fete.
Și eu mă vedeam cu mai mulți tipi. Un tip... Am avut de ales între el și Jimmy.
- Bine. - Îl chema Trevor.
Râdeam tot timpul cu el.
- L-am pus pe primul loc. - Pe Trevor sau pe Jimmy?
- Pe Trevor. - Da.
Mi-a zis că mă iubește.
Iar apoi Trevor n-a mai vrut să se vadă cu nimeni în afară de mine.
- Și a vrut să mă ceară de soție. - Chelsea! Nu!
- Doamne! Cum a fost? - N-a fost bine!
Cum de te plăcea, iar tu l-ai refuzat?
- Și eu îl plăceam. Avea... - Doamne!
- Ce? - Termină!
N-o să vă vină să credeți, e exact pe gustul meu.
Joacă jocuri video.
- Trevor are chică, iar eu am ghicit. - Doamne!
Și am ghicit!
Chiar are chică. În fine...
Cum a fost să-l vezi pentru prima dată?
Nu l-am văzut.
- Chiar țineai la el? - Da, îmi plăcea foarte mult.
A fost foarte greu să decid cu cine mă potrivesc mai bine.
Dar totul a ieșit cum trebuia.
- Așa a fost să fie. - Ai cunoscut un tip grozav.
- Și te-ai logodit! - Da. Ți-ai găsit perechea!
Așa e.
- Întrebarea e dacă arată cum te așteptai. - Nu!
- Sforăie? - Nu, doarme foarte liniștit.
- Asta e bine. - Cum rămâne cu atingerea fizică?
- Nu așa își exprimă iubirea? - Ba da. De asta e ciudat.
Eu pregătesc cina.
Vreau să mă bucur că suntem împreună și să glumim, iar el e...
Păi...
- Azi nu m-a sărutat nici măcar o dată. - Ce?
Ce?
- Poate exagerez eu. - Nu! Glumești? Termină!
Ieri a văzut o poză cu fata pe care era să o aleagă.
Și e superbă.
Jimmy nu știa dacă o va alege pe ea sau pe mine.
Era în aceeași situație ca mine. Nu spune că îi e dor de ea. S-a terminat prost.
Dacă asta l-a ajutat să decidă că nu se potriveau,
așa e mai bine.
Da. S-a întors la lucru.
Are întâlniri. Vorbește mult la telefon.
Știu că mă iubește și mi-o spune,
dar nu știu dacă nu l-a tulburat chestia asta.
Nu știu.
Mai vrea cineva vin? Dacă intrăm, o să...
Ce înseamnă asta?
Dă-mi gheață!
Doamne!
- Ai spus că nu v-ați sărutat încă? - Vorbeam de ziua de azi.
- Am zis: „Ce?” - V-ați mai sărutat, trebuia să-l săruți.
Nu vreau să vorbesc despre lucruri care ar supăra-o pe maică-ta, dar...
Are pantofi foarte mari.
Adică...
Ne-am distrat de minune.
- Da? - E foarte dulce.
Bine.
- Salutare! - Bună!
- Ce faceți, fetelor? - Ea e Jenna.
- Îmi pare bine. - Și mie. Jimmy.
- Ea e Morgan. - Mă ridic.
- Jimmy. - Îmi pare bine.
- Eu sunt Kathrine. Îmi pare bine. - Și mie.
Șefa mea mi-a zis azi că sunt de neînlocuit.
- Ce drăguț! - Am zis...
Da, e prima oară când vorbesc cu ea de când m-am întors.
- Le-a plăcut inelul. - Le place?
Da, bună alegere.
Ce anume te-a făcut să te îndrăgostești de Chelsea?
- Mai multe lucruri. - Erai popular, din câte am auzit.
Așa am auzit.
M-am apropiat foarte mult de două persoane.
Am avut de luat o decizie grea.
O fată...
- Nu vreau să vorbesc despre altcineva... - Poți spune ce vrei.
Nu știu.
Era singura cu care mă vedeam stând. Aveam sentimente puternice față de ea.
Întâlnirea s-a terminat prost, iar apoi m-am văzut cu Chelsea.
S-a prins după ton că mă întristase ultima întâlnire.
- Și m-a făcut să mă simt mai bine... - Se pricepe la asta.
- Când... - Credeam că îmi dă papucii.
Serios?
Și atunci mi-a spus că mă iubește.
A zis: „Fir-ar să fie! Te iubesc, Chelsea.”
Și am căzut pur și simplu pe jos,
atât eram șocată.
Păreai atât de sigur!
- Eram. Iar ea nu m-a crezut. - Nu!
- Și i-ai spus și tu că îl iubești? - Da.
Ai vrut dintotdeauna să te căsătorești?
- Vreau o parteneră. - Da.
Dacă ziceți amândoi „da” și vă căsătoriți, care sunt pașii următori?
Ne mutăm la mine.
- E mic, dar... - Deci te-ai muta la el?
Are o garsonieră, dar e superbă. Lucrează de acasă și are întâlniri.
- Dar pot merge la o cafenea. - Îți place la cafenea.
- Așa e. - Iar locul în care locuiește e...
Fată!
- Vrei copii? - Vreau o familie mare.
- Vreau mulți copii. - Câți?
Pot negocia, dar măcar trei.
Credeam că o să spui șase.
- Și eu credeam la fel. - Vreau între trei și cinci copii.
- Dar nu e bătut în cuie. - Mai ales când soția ta are 30 de ani.
Termină!
Fratele meu voia trei copii, dar când s-a născut primul, s-a răzgândit.
Deci ești flexibil.
După o ceartă, preferi să te împaci seara?
Fir-ar să fie!
- Nu, ea... - Deci, ce s-a întâmplat?
Stai! Am avut doar...
Da, vor amănunte picante.
Exact.
Ne-am certat doar o dată.
- O dată. - O dată.
Ne-am împăcat, pentru că ea a înțeles poziția mea, iar eu i-am cerut scuze.
- Fericirea ta depinde de a ei. - Și-a cerut scuze.
O să-mi cer scuze tot timpul dacă înțelegi și poziția mea.
Reușește să comunice atât bine, că...
Relația noastră a început cu ore întregi de discuții
prin care am ajuns să ne știm bine, și chiar nu-mi păsa cum arată.
E ușor de zis, pentru că arată trăsnet.
Sunt de acord cu tine.
Sunt foarte diferit de genul de bărbat pe care-l preferă ea?
Puțin, da.
- Puțin. - Nu ești deloc genul ei.
Încercam să fiu drăguță.
Ea mi-a descris... Stai, trebuie să le povestesc.
Știu.
- Ea mi-a descris cum arată. - Cu cine mă confundă mereu în avion?
- Cu Carrie Underwood? - Cu ea văd asemănarea.
- Cu Megan Fox? Da. - Da!
N-a crezut. Sunt șatenă cu ochi albaștri.
- Și sâni mari. - Da.
Da, frate!
Incredibil!
E singurul lucru care nu-mi place.
- Urăște chestia asta. - Când zici „da, frate”?
- M-a dat gata cu asta. - De ce?
Nu vreau ca fata cu care fac dragoste să-mi spună „frate”.
Eu voiam să fiu amuzantă!
O să vezi, dacă îi spui lui Chelsea să nu facă ceva, o va face zi de zi.
Da.
- Așa e Chelsea. - Mă rog.
Chelsea nu e genul tău?
Ba da, Chelsea e genul meu.
Mi se pare perfectă.
Iubitule!
AMY ȘI JOHNNY
Abia aștept să-ți văd casa!
Și eu!
- Mă întreb cum miroase. - Mirosul e important pentru mine.
Ia te uită! Ce casă frumoasă!
- M-ai dat gata. - Îți place?
- Da! - Ai o bucătărie mare și frumoasă.
Mă uit la chestiile astea mici.
Îmi pun cristalele acolo. E ca o mică cascadă.
- Îți plac cristalele? - Da.
Din copilărie.
- Ce? - Nu!
E rău?
- De ce? Ce e? - Ești eliminată.
E ceva de rău?
- Am mai auzit despre chestia asta. - Ce anume?
- Nu știu. - Îmi plac cristalele. Nu e nicio rușine.
O să-ți placă și ție. El e bunicul meu.
- E bunicul tău? - Da.
Ador poza asta, deși nu e cea mai reușită. El e bunicul.
Îmi place să cred că el mă îndrumă să scap de gunoaiele din viața mea.
- Îmi place pălăria. Pare un tip mișto. - Da.
Era un om foarte senin.
Un om fantastic.
Nu-mi vine să cred că au trecut doi ani de la moartea lui.
Cred că sunt gata să cumpăr o casă.
M-am săturat să dau o avere pe chirie.
Vreau să fac pasul ăsta, să-mi iau o casă.
Tata se chinuie de mult să mă convingă să-mi iau și eu o casă.
- Îmi zice: „La cât câștigi tu...” - Da.
Eram obișnuită cu un stil de viață care avea o doză de imprevizibil
și am în continuare dorința de a explora,
dar sunt de acord cu tine.
Asta voiam să fac anul viitor, la încheierea contractului.
E perfect. Amândoi suntem pregătiți din punct de vedere financiar.
Vreau să iau o casă cât mai repede.
Vreau să mă pensionez mai devreme. Vreau să trăiesc cumpătat.
Să economisesc, să consum mai puțin, să renunț la câte ceva. Ai fi de acord?
Cred că... aș putea cădea de acord.
Nu știu. Simt că trăim vremuri tulburi, așa că eu mă străduiesc să trăiesc clipa.
E foarte important să te gândești și la viitor,
dar eu vreau să trăiesc în prezent și să mă bucur de ce am,
pentru că nu știi niciodată ce va fi.
E bine să mă las influențată de tine, fiindcă tu trăiești mai cumpătat,
dar ar trebui să trăiești din plin.
E plăcut să te bucuri de lucrurile bune din viață.
- Nu zic să nu facem nimic. - Da.
- Vreau să călătorim în continuare... - Absolut.
Dar vreau să pot spune: „Am făcut 50 ani. Nu mai muncesc.”
Vreau să mă bucur de viață alături de copii.
- Da. - Asta îmi doresc.
Vreau stabilitate financiară înainte să am copii.
Suntem de acord în ceea ce privește cronologia,
fiindcă ți-am spus că nu vreau copii în următorii cinci ani.
- Da. - Așa îmi propun.
Chestia cu contracepția e...
ceva la care trebuie să ne mai gândim.
Următorul pas pentru noi ar fi să cumpărăm o casă.
Da.
Dar nu și să creștem un copil.
Dacă e un accident...
Dacă se întâmplă să rămâi însărcinată...
Nu știu. Vreau să mă asigur că am destui bani înainte să fac asta.
În fiecare an, trebuie să le iei copiilor haine noi.
- Trebuie să iei mâncare și alte chestii... - Da, e greu.
Te sperii.
Nu îmi doresc așa ceva. Așa am crescut eu. Și vreau altceva pentru copiii mei.
Am trecut în copilărie prin experiențe similare,
așa că sunt de acord cu tine.
Se poate întâmpla oricând.
Peste nouă luni ne-am trezi cu o Amy mică sau un Johnny mic...
Da.
Aș fi îngrozit.
Să presupunem că s-ar întâmpla să rămân însărcinată peste un an.
Într-adevăr, ar fi mai greu.
Dar tot am avea o casă.
- Da. - Am putea avea grijă de un copil.
Cu toate că nu ar fi ideal din punct de vedere financiar.
Ți-am zis și în capsule, nu vreau așa ceva.
Toate iubitele mele dinainte au luat anticoncepționale.
- Așa a fost în trecut. - Sincer, ăsta e un obstacol pentru noi.
Nu știu dacă vreau să iau anticoncepționale.
- Știu că ți-am zis de vasectomie. - Știu.
E și asta o opțiune. Nu e doar responsabilitatea femeii.
Deci, nu vreau să pară că te forțez să faci ceva ce nu vrei
sau să-ți sugerez că e singura soluție, pentru că nu este.
Teama lui Johnny de o sarcină nedorită
e un obstacol în calea relațiilor intime.
- Aveți relații sexuale? - Nu.
Nu cred că vom aștepta până la căsătorie.
Dar cred că Johnny e foarte speriat.
Prezervativul nu i se pare o metodă destul de sigură.
Nu folosesc alte metode contraceptive. Am vorbit cu medicul.
Ar fi ideal să iau anticoncepționale fiindcă fac perfuzii cu fier
din cauză că sunt anemică.
Dar sunt obișnuită cu modul în care îmi funcționează corpul
și nu vreau să intervină schimbări, deci...
E greu pentru o femeie să ia aceste decizii.
Am vorbit cu Johnny.
I-am zis: „Bărbații pot face vasectomii.”
Și există un risc, dar îmi doresc să am copii.
Și Johnny își dorește copiii. Și cred că am fi niște părinți minunați.
Mă văd având copii cu el.
Ne temem să nu se întâmple prea devreme.
Asta e acum principala noastră dificultate.
Cred că e ceva ce trebuie să...
- Mă așez. - Știi ce zic...
Nu credeam că este o asemenea problemă pentru el.
E foarte multă teamă.
Nu știu.
E ceva ce ar trebui să analizăm
și va trebui să găsim o soluție cât mai repede.
- Da. - Înainte de nuntă.
- De acord. - Nu vreau să te simți presat.
Dar trebuie să găsim o soluție înainte...
- Înainte de nuntă, fiindcă altfel... - Înainte să facem pasul ăsta.
E ceva esențial. Nu putem zice: „Vedem noi după nuntă.”
E ceva ce ne-ar putea despărți.
- Și nu vreau asta. - Știu.
Nu mi-ai văzut unghiile.
- Mi le-am făcut ieri. - Ți le-ai făcut albastre.
- Da. - Îmi plac.
Și la picioare.
Să vorbim despre cum m-ai trezit aseară.
Să vorbim despre asta.
- La 01:30 noaptea. - Așa e.
- Ai aprins toate luminile. - Da, te-am trezit.
Exact. Când eu trebuia să mă scol la ora 05:00 dimineața.
Da. Am ezitat puțin, dar am zis că măcar să-ți spun „noapte bună”.
Ai zis: „Iubito!”. Iar eu m-am întors.
M-am gândit: „Doar nu mă trezește acum!”
- Am vrut doar să-ți zic „noapte bună”. - Da?
- Te-am lăsat să te culci la loc. - Cu luminile aprinse?
Te-am trezit doar fiindcă am vrut să te salut.
Mă gândeam: „Cine o fi?”
- Ce vrei să spui? - N-ai prea stat pe acasă, scumpete.
Să clarificăm...
Nu te purta de parcă încerc să nu dau pe acasă!
M-am dus să-mi fac codițe.
M-am dus să vorbesc cu mentorul meu. Și te-am sunat să-ți spun ce fac.
- Da. - Da.
Vii foarte târziu acasă.
Înțeleg.
Îți înțeleg punctul de vedere.
Singurul lucru pe care ți-l cer, în mod deschis,
e să nu lași faptul că am ajuns o dată târziu acasă...
Da.
...să-ți schimbe atitudinea față de mine.
Nu vreau ca faptul că am ajuns o dată târziu...
Nu mi-o schimbă.
Nu știu cum să identific problema. Chiar nu știu.
Aș vrea să știu, dar...
Când vorbim despre noi, ne înțelegem bine la nivel rațional.
Știm exact ce ne dorim de la o căsnicie.
Dar unde sunt sentimentele dintre noi
și dorința de a avea ceea ce vrem de la o căsnicie?
Sau dorința de a fi aproape unul de altul.
Cred că dorința de a fi unul cu altul e ceea ce ne lipsește.
- Ție îți lipsește. - În rest ne potrivim.
Ție îți lipsește.
Pentru că mie nu îmi lipsește.
Dacă tu nu simți dorință față de mine, mulțumesc că îmi spui,
dar mie nu îmi lipsește dorința față de tine.
Eu muncesc mult.
Sunt momente când încerc să îmi manifest afecțiunea față de tine,
și poate că tu nu ai chef în momentul respectiv.
De obicei, eu te sărut, iar tu îți vezi de treabă.
Și asta e... Sunt un tip respectuos.
Nu vreau să te forțez în niciun fel.
Mă iau după ceea ce văd ca să știu dacă vrei să continui.
Da.
Aseară, când te-am trezit, voiam să fiu drăgăstos.
M-ai împins. Eu eram într-o dispoziție în care tu nu erai.
Când ne întrebăm de ce nu evoluează lucrurile,
trebuie să ne gândim și la rolul pe care îl jucăm în toată povestea asta.
Și, sincer, nu cred că te gândești prea mult
la rolul pe care îl joci față de mine, ca bărbat,
când vorbim de apropierea fizică.
Pentru că aseară am vrut...
nu să inițiez ceva sexual,
fiindcă vrem să ne respectăm promisiunea făcută în fața lui Dumnezeu.
Dar am venit la tine și am vrut să-mi manifest afecțiunea.
Am ajuns acasă, tu dormeai, înainte să te culci la loc.
N-ai avut dispoziția necesară.
- N-am luat-o personal. Am acceptat. - Da.
Senzația pe care o transmiți când faci ceva și ești foarte concentrată
nu e că vrei să mă apropii de tine.
- Da. - Sau că vrei să fii ținută în brațe.
Ci că vrei să fii lăsată să îți termini treaba.
- Îți strici ceasul. - Nu-i nimic.
Asta e senzația pe care mi-o dai de multe ori.
Și a trebuit să accept pentru că te-am ales pe tine.
Dar ce mă îngrijorează cu adevărat
e că începi să te îndoiești de relația noastră.
Și mă întreb dacă în viitor...
Da.
...te vei îndoi de sentimentele mele.
- Nu știu cum e cu dorința. - N-am zis „da”.
Pentru că pot vorbi doar în numele meu.
Dar dacă nu simți dorință față de mine... Dacă așa e, vorbești în numele tău.
N-am mai fost logodit. Te-am ales pe tine.
Și nu pot lăsa un moment sau o zi oarecare să mă facă să mă întreb...
- Da. - „Oare ce simte Brittany?
Oare mă mai vrea?”
Dorința despre vorbeai ar trebui să existe...
Dacă nu o simți, e un motiv de îngrijorare.
Da. Eu sunt foarte afectuoasă.
Foarte afectuoasă.
Noi abia dacă ne sărutăm.
Și nu ne-am mângâiat deloc.
Mi se pare foarte ciudat.
Și...
Cred că... La naiba! Mă emoționez.
Cred că sunt foarte supărată pentru că...
Îmi doresc atât de mult...
să simt dorința pe o aveam față de tine în capsule.
Și mă sperie faptul că...
nu mă simt așa în mod constant.
În ciuda promisiunii făcute,
mi-ar fi plăcut să simt tentația și să zic:
„Nu! Doamne, nu mai rezist!
Mă simt mistuită de dorință.”
Și de asta mă întreb ce lipsește.
Și urăsc chestia asta pentru că ai fost foarte bun cu mine.
Te apreciez enorm.
Eu aud de la tine asta:
„Ești un om care este exact așa cum mi-aș dori.
Ai calitățile pe care mi le-aș dori,
dar nu simt față de tine ce ar trebui.”
Nu e suficient ca să ne căsătorim.
Nu e suficient să zici: „Găsim noi o soluție.”
Nu e suficient.
Trebuie să fim sinceri și să acceptăm.
Eu am mare încredere că...
voi urma drumul care mi-a fost hărăzit.
Da.
Dumnezeu a avut mereu grijă de mine. Iar în situația asta, am încredere
că Dumnezeu m-a pregătit pentru ce urmează.
Cu toate că țin mult la tine și te iubesc mult,
dacă nu ne e scris să fim împreună,
Dumnezeu ne va pregăti pe amândoi pentru asta.
Da.
Te voi susține și voi crede în tine în continuare.
Dar mă iubesc prea mult pe mine însumi și am trecut prin prea multe
ca să forțez lucrurile, și ar fi nedrept față de amândoi.
Ce naiba...
Sunt mult prea emotivă.
Nu o să meargă între noi.
Dar vreau să găsești persoana cu care îți e scris să fii.
Chiar dacă nu sunt eu, cum credeam.
- Mulțumesc. - Da.
Îmbrățișează-mă! Nu rămânem supărați.
Nu vreau să-ți dau drumul.
O să fie bine.
Te simți bine? Bine.
Ce faci, frate?
Îmi aduc lucrurile. Vin acolo. Bine.
- Te simți bine? - După întâlnirea cu fetele?
Da, vreau să știu tot. Ce părere ai despre ele?
- Îmi plac mult. - Da?
Alegerea prietenilor spune multe despre noi.
Au fost drăguțe și prietenoase.
Cred au plecat încântate că...
- Mi-au spus toate că te plac. - Ce bine! Mă bucur.
Mă bucur pentru că azi mi-am făcut griji din cauza ta.
- De ce? - Nu ai fost în toane bune.
Te-am întrebat de două ori dacă te simți bine.
Mi-ai tot zis că te doare foarte tare buza.
- Chiar mă doare. - Știu.
Îmi pare rău, dar eu fusesem plecată toată ziua.
Iar tu ai intrat și m-ai întrebat sec: „Ce faci?”
Eu vreau să mă întrebi dacă mi-am făcut sprâncenele.
- Și n-ai avut atitudinea asta. - Da.
Iar pe urmă te-ai purtat ca și cum n-aș fi fost aici.
Eu...
Vreau să am grijă de tine.
În prima zi când ne-am întors, am vrut neapărat să-ți plătesc cina.
Pentru că vreau să am grijă de tine.
Vreau să vezi de nevoile mele emoționale, nu de cele bănești.
Vreau să te repezi la mine și să mă săruți.
Să-mi spui că sunt frumoasă sau să-mi spui:
„Bună dimineața! Abia aștept să-mi petrec ziua cu tine.”
Și nu a fost deloc așa.
Dimineață, m-am sculat, am făcut duș și m-am apucat de lucru.
Nu m-ai sărutat nici măcar o dată azi.
Doamne!
- M-am întristat. - Te sărut acum.
- Am muncit. - Știu, dar...
- Mi-am făcut griji. - De fapt, te-am sărutat azi.
De dimineață?
Te-am sărutat când te aranjai în baie.
Da?
- Scuze! - Da, pe obraz.
Și apoi, înainte să vină prietenele tale. Și înainte de ultima mea întâlnire de azi.
Te-am sărutat chiar aici. După ce ai terminat cu machiatul.
Mi-ai comunicat că vrei să fiu mai afectuos cu tine.
Știu că n-am făcut-o azi. N-a fost intenționat.
- O să încerc să te sărut mai des. - Nu! Nu asta e ideea.
Mi s-a părut că, mai ales după discuția noastră despre Jess...
Da.
Ai văzut o poză cu ea, iar eu m-am gândit:
„Poate se întreabă cum ar fi să fie împreună cu Jess.”
Nu de asta am deschis discuția,
ci fiindcă mi-a vorbit Jeramey despre ea.
M-a întrebat dacă am văzut-o și nu o văzusem.
Mi-a arătat contul ei de Instagram. A zis că seamănă cu surorile Kardashian.
O spun pentru că el a deschis discuția și voiam să-ți povestesc ce am discutat.
Știu și îmi pare bine, dar eu, de fapt, mă gândesc: „Rahat!”
Adică îmi spun: „A văzut o poză cu ea.
Acum se gândește că a ales greșit.” Și n-ar trebui să-mi pun problema asta.
Nu m-am gândit la asta.
Te-am ales pe tine și n-am dubii în privința deciziei mele.
Îmi pare rău...
că am fost mai ocupat azi și mă bucur că vorbești cu mine.
- Vreau să te simți iubită. - Și...
Nu vreau să te întrerup, dar eu mă gândesc la cei din jur,
și ce mă îngrijorează e că, atunci când spui că mă iubești,
nu crezi cu adevărat, ci spui așa...
Te supără tonul meu? Mi-am mușcat buza.
Știu, dar eu te iubesc și îmi pun sufletul pe tavă,
și aș vrea ca și tu să faci la fel.
Când îmi spui că mă iubești, îmi spui din vârful buzelor.
Știu că nu vrei să o spun mecanic sau să te sărut fiindcă știu că asta vrei.
- Îmi doresc să mă vrei cu adevărat. - Te vreau...
- Eu mă străduiesc... - Da.
Eu fac toate eforturile
ca tu să vezi ce fel de om sunt
și ce fel de soție voi fi.
Și nu...
- Da. - N-am prea văzut același lucru la tine.
Azi? Sau a fost la fel și ieri?
- Și ieri. - Serios?
Te-am cerut de soție pentru că sunt foarte hotărât
și voi face tot ce îmi stă în putere ca să devii soția mea.
Și îmi doresc mai mult decât orice să trăiesc alături de tine.
- Mi-ai dat inelul ăsta. - Știu. Te iubesc.
Și vreau să simt dar acum nu simt că mă iubești.
Azi și ieri nu am simțit niciun pic de iubire din partea ta.
Bine. Păi...
N-o să-ți spun întruna că te iubesc doar pentru că lucrez de acasă.
Te iubesc și vreau să meargă între noi,
dar, sincer, mi-am mușcat groaznic buza și mă doare când vorbesc.
Te iubesc la nebunie și chiar îmi pasă de tine,
dar... sincer, ai fost cam sufocantă.
Sufocantă?
Spui că vrei mai multă afecțiune. Eu simt că primesc prea multă.
Sufocantă?
- Am simțit... - Pe bune?
Mă faci sufocantă? Ești necioplit.
Ți-am făcut declarații mai des decât fac toți ceilalți.
- Nu-mi pasă de ei! - Am exagerat cu declarațiile.
- Ți-am zis de multe ori că te iubesc. - Bine.
Și am crezut ce am spus de fiecare dată.
- Bine. - Chiar te iubesc.
Eu m-am dăruit...
- Știu... - Nu vreau să te aud.
Eu m-am dăruit cu totul întotdeauna când am fost cu cineva.
De asta te-am ales pe tine. Știu că așa faci...
N-am terminat de vorbit.
Mă simt ca dracu'.
Să spui că sunt sufocantă când fac lucruri ca să-ți dovedesc că te iubesc...
- Îți spun ce simt. - Asta spune multe.
Dacă asta simți.
Nu vreau să fiu cu cineva care zice că sunt sufocantă,
mai ales cu cineva care m-a cerut de soție.
Nu zic că așa ești tu, ziceam doar că în ultimele zile...
m-am cam simțit sufocat.
Bine. Așteaptă-te să se schimbe lucrurile! Ce porcărie!
Poate ar trebui să dorm acasă diseară, pentru că nu e în regulă.
Te iubesc și vreau să fim împreună.
- Azi nu m-ai sărutat deloc. - Ba da.
- De două ori. - Nu-mi spui că mă iubești.
Bine.
M-am sculat târziu și m-am apucat de lucru.
Când am terminat, am venit să-ți cunosc prietenele.
Primul lucru pe care-l spui e că-s sufocantă.
Ai început să fii nemulțumit și să scormonești prin rahat
când ai văzut poza lui Jess.
Nu are nicio legătură cu Jess.
- Urmează să ne căsătorim. - Da.
E ceva foarte important pentru mine.
- Și pentru mine. - Pentru că sunt sufocantă?
- Ți-am gătit cina. - Și îți sunt recunoscător.
Pe urmă m-am uitat la televizor cu tine!
Și pe urmă am făcut sex cu tine! Și îmi spui că sunt sufocantă?
Nu. Ce porcărie!
Ești foarte necioplit!
Dacă ai adus vorba despre sex, tu ai vrut să facem sex.
- Da! - Eu voiam o pauză și de la asta.
Doamne!
Câtă lipsă de respect...
M-am săturat de porcăria asta...
Doamne!
Mă duc acasă. Am nevoie să fiu singur.
19 ZILE PÂNĂ LA NUNȚI
Ce coincidență!
- Nu-mi vine să cred! - Ne-am îmbrăcat la fel.
Mi-a fost dor de tine!
Doamne! Ce îmi place!
- Arăți super. - Ce bine arăți!
- Și tu. - Avem multe de vorbit.
- Știu. - Da.
Doamne!
- A ales bine. - Nu e frumos?
- Îți place? - Da.
Zi-mi ce face Autumn!
- A rămas mască? - Da.
- Am stat două zile singură. - Bravo!
Și i-am scris lui Autumn că m-am întors.
A întrebat: „Ne căsătorim? Sau...”
Am zis: „Nu. Nu ne căsătorim.”
- Nu acum. - Nu acum.
I-am spus că m-am îndrăgostit de cineva.
Da.
Și că el s-a îndrăgostit până la urmă de altcineva. Iar ea a zis:
„S-a îndrăgostit de alta? E în toate mințile?”
L-ai căutat pe Jimmy pe rețelele de socializare?
Dar el pe tine?
A doua zi după ce v-ați întors, mi-a trimis o cerere de prietenie.
Am văzut când a trimis-o și am rămas...
Am zis: „Ce fac?”
După opt ore, am verificat din nou, iar el își retrăsese cererea de prietenie
și își pusese profilul pe privat.
Am zis: „Am văzut deja cum arăți.”
Ești supărat că nu vezi cum arăt, de asta faci așa.
Ce interesant!
Înseamnă că se gândește la mine.
- Nu ți se pare respingător. - Nu.
Bine.
Nu.
Chiar dacă ar fi urât ca noaptea, dacă m-aș mărita cu el,
l-aș asculta cu ochii închiși și aș fi mulțumită.
Are o voce frumoasă.
Dacă l-ai vedea pe Jimmy, ai avea ceva să îi spui?
- Am întrebări. - Bine.
Nu știu dacă voi avea vreodată ocazia.
Mă întreb cum ar fi pentru mine să ne întâlnim și să îi aud vocea.
De când m-am întors, am încercat să-mi revin.
- Da. - Nu vreau să-l văd și să mă apuce iar.
Prima noastră discuție a avut un efect electrizant.
Am zis că vor ieși scântei...
- Da. - Când ne vom putea atinge.
- Crezi că sunt îndrăgostiți? - Da.
- Așa cred. - Sper.
- Sper, pentru binele ei. - Da.
Jeramey era într-un triunghi amoros. Eu, cum mă grăbesc să trag concluzii,
nu sunt sigură că a terminat-o de tot cu Sarah Ann. I-a scris.
- Vrei să citești mesajul? - Îl ai?
- I-am pozat telefonul. - Doamne!
- M-a luat valul. - Ce picanterii!
„Mă bucur că ești acasă. Mersi pentru experiența din capsule.
M-am bucurat să te cunosc.”
Până aici mi s-a părut drăguț.
„Sper că ești fericit.” Adorabil.
„Dacă există vreo șansă te răzgândești,
mi-ar plăcea să te întâlnesc, indiferent pe ce cale o vei lua.”
Ca și cum n-ar fi ales deja.
Cum a avut tupeul să-i scrie așa ceva? Știe că suntem logodiți, că stăm împreună.
- El i-a scris ceva? - Nu.
Dar i-a dat un like, ca să vadă că a citit.
Mi-a spus direct toată povestea și nu-l acuz de nimic.
Nu a făcut nimic greșit, deci trebuie să fim de partea lui Jimmy.
Da.
Ce? Nu a lui Jimmy! Doamne!
- Pe bune? - Nu! N-am vrut să spun Jimmy!
Nu la el mă gândeam. Doamne, mă urăsc.
Am în continuare sentimente față de Jimmy. Oricine ar avea.
Îi va aparține mereu o parte din inima mea.
Aș minți dacă aș zice că nu mai simt fluturași. Sunt și eu om.
M-am tot gândit la discuțiile noastre și am des vise legate de ele,
de planurile pe care le-am făcut și de experiența din capsule.
Chelsea e superbă.
E perfectă în toate privințele, dar eu am făcut săpături
și toate fostele lui iubite arată ca mine.
Da.
Chelsea e cea mai tare.
Dar Jimmy e bărbat.
Am știut fără să ne vedem că există atracție între noi.
Și dacă experimentăm...
Nu știu în ce stare este Jimmy acum, dar cred că, dacă ne-am vedea,
va fi o tentație care îi va flutura sub nas.
Știi că e adevărat.
Toată lumea știe. Nu te uita la mine de parcă bat câmpii!
Ai însemnat mult pentru el.
Crezi că ar vrea să mă vadă?
Da.