20 NAP AZ ESKÜVŐIG
Futás!
Ma elmegyünk megnézni egymás lakását.
Jól van. Itt lakom.
- Itt? - Itt.
Teljesen bestresszeltem azon, hogy látni fogja a szekrényemet.
Baromi tiszta meg minden, viszont három hete nem voltam itthon.
Mi van akkor, ha egy porcica láttán lefújja az egész esküvőt?
Akkor mi lesz?
- Cuki, nem? - Tetszik. Otthonos.
Az a szobám!
Tiszta és rendszerető vagy, de van egy-két cucc random helyen.
Halihó!
- Szia! - Szia! Jimmy vagyok. Örvendek.
Én meg Tiffany. De jó látni titeket!
Hoztam egy kis pezsit.
Kinyissuk?
- Aha! - Igen! Nyissuk!
Akkor mehet?
Igyunk az új családra!
És most mi lesz? Ideköltözöl?
Nem.
Mi leszünk a három jóbarát?
Össze vagyunk nőve, úgyhogy én is megházasodom.
A lakótársa egy kicsit sok nekem. Nem tudnék itt élni.
Esélytelen.
- De szép, kicsim! - Ez a kecóm.
Jó illat van.
Nézzenek oda!
- Fedezd fel! - Azt mondtad, kicsi.
Pedig hatalmas!
Mármint két embernek kicsi.
Úristen!
A gardróbodban van a mosógép?
Eldobom az agyam!
Csak az a baj, hogy nem tudok elvonulni meeting közben.
Lakhatnál itt, de ez gondot jelent.
Mindig el kéne menned sétálni, mikor meetingem van.
Legalább formába jönnék.
Tetszik a lakásom?
Igen, nagyon. Te nem költözhetsz hozzám.
Kitehetnénk a lakótársam szűrét, de azért...
Akkor gondolom, ideköltözünk.
Jóhogy!
- Szeretlek! - Én is.
VAK SZERELEM
- Ez az? - Igen, ez.
Komolyan eltakarod a kódot? Jól van. Bocsesz!
- Leolvashatod. - Nem nézek oda.
2021-ben vettem ezt a házat.
Imádom. Ez az én menedékem, itt nyugszom meg igazán.
Nagyon tágas!
- Itt szoktam tévét nézni. - Szeretsz tévézni.
Bizony.
Tetszik, hogy csendes, de jó lenne, ha ideköltözne valaki.
Családi háznak is alkalmas. El tudom képzelni, hogy AD beköltözzön.
Szuper lenne.
Remélhetőleg nyitott rá.
Úristen! Az egy álom...?
Igen, az az álomtáblám.
- Én is megmutatom az enyémet. - Igen?
Aha, a telefonomon van.
- Komolyan? Jó. - Úristen!
Minél többet jet skizni.
Olyanokkal tölteni az időmet, akik támogatják a mentális egészségemet.
A szerelem is felkerült rá, látod?
- Bevonzottam! Tudtomon kívül. - Ennyi!
- Könyvek. - Igen, ott vannak a könyveim.
Elolvastad, vagy csak dísznek vannak?
- Párat elolvastam. - Oké.
Ez a hálószobám.
Oké.
Ez lenne az.
- Oké. - Mit szólsz?
- Kényelmes. Otthonos. - Igen, kényelmes.
- A párnákat fel lehetne turbózni. - Egyértelműen fel lehetne.
- Aha. - De semmi gáz, ez nem nagy dolog.
Le vagyok nyűgözve, hogy selyem párnahuzatod van.
Azon majd alhatsz te.
- De jó! - Lemondok róla.
- Ez meg mi? „All-American.” - Az a mezem.
Ezt kaptam, miután végeztem az All-Americanon.
- Jól van, értem. - Jól van.
Okés.
- Nézzenek oda! - Látod?
Szerintem attól még leköröznélek. Ja.
- Bár fogadna rá valaki! Lehúznám pénzzel. - Én fogadok.
De édes! Úristen!
- Színek szerint rendezve. - Szívesen hordanám őket. Jó a stílusod!
- Olyan, mint egy vintage ruhabolt! - Aha. Mit szólsz?
Odáig vagyok.
- Igen? - Bizony, odáig vagyok.
Az biztos, hogy elkél ide a női ízlés.
Jaja.
- De örülök, hogy nem vélem felfedezni. - Mit gondolsz?
El tudnád itt magad képzelni?
Már fizetem a jelzálogot,
úgyhogy csak be kéne költöznöd.
El tudom itt képzelni magam.
Nem kell kétszer mondani. Nem ám!
Büszke vagyok arra, ahogy él.
Látom magam előtt, hogy itt nevelem a gyerekeinket, és reggelit készítek.
Szerintem menne.
- Ideköltözzek? - Szeretném.
- Tényleg? - Persze.
Elkél ide a női ízlés.
Nyugodtan szólj, min változtatnál!
Mondd, mit dobnál fel szívesen!
Azt biztos, hogy gyerekbaráttá kell tennünk.
De ha lesz gyerekünk, szoba van bőven.
El tudom itt képzelni magam.
- Igen? - Igen.
Clay!
Jól van. Szuper. Gyere ide!
- Oké. - Bújjunk össze!
De durva!
Félsz a házamtól?
- Tuti nagyon tiszta lesz. - Tényleg az.
Az igazság pillanata!
Kritizáld csak az otthonomat!
Hát persze, hogy van egy komplett...
Pont ezért akartam egy házat.
- Mennyit vagy itt? - Mindennap.
- Mindennap? Na és télen? - Mindennap.
Akkor is lejövök.
Mi ez? De cuki!
A kapszulában beszéltük, hogy nem jártam egyetemre,
inkább belevágtam egy vállalkozásba.
Otthon, a helyi újság lehozott egy cikket rólam és az első vállalkozásomról.
Meséltem apáról is.
Nem tudtam, hogy ez lesz az utolsó közös képünk.
- Meséltem a hosszú hajamról. - Ja.
- A vállamig ért. - Jó hosszú volt.
- Megnövesszem újra? - Hát...
Inkább nem nyilatkozom.
Miért? Olyan jó beszólásaid vannak pedig!
Ja. Szerintem cuki.
- Kinyithatom az ajtót? - Nyisd!
Na, az az első benyomásom, hogy nagyon tiszta.
Komolyan mondtam, hogy rendmániás vagyok.
- Ezt anyukád küldte? - Igen.
Miért ilyen aranyos?
„Nagyon örülök nektek!”
Szív alakú az O betű!
„Akár egy szó is jelentheti valami csodás dolognak a kezdetét.
Gratulálok az eljegyzésetekhez! Szeretettel teli, bolond napokat kívánok!”
„Boldog napokat.”
„Boldog.”
Cuki a konyhád.
- Milyen cukik az evőeszközeid! - Aha.
- Aggódnom kéne? - Nem!
Nem láttam még pasit ilyen evőeszközkészlettel.
Még hozzáillő konyhai eszközöket is vettem.
- Mint egy magazinban! - Minimalista vagyok.
Bocs!
A kapszulában sokat beszélgettünk a tisztaságról és az életmódunkról.
Azt mondta, makulátlan a háza. Kinevettem, hiszen minden pasi ezt mondja.
Egyszerre meglepett és megnyugtatott Jeramey házának látványa.
- Szép ez a konyha. - Igen.
Cuki.
Nem tudtam, hogy léteznek ilyen pasik.
Sok srác mondja, hogy szereti a rendet,
de ez egy másik szint.
- Miért ennyire furán... - Rendezett?
Minden előre van tolva.
Mert mindent címkével kifelé teszek be.
Jó, te nyertél. Tutira te nyertél.
Emellett cikinek érzem az én rendszerezési módszereimet.
- Jézusom, ez nagyon tiszta! - Igen.
Kicsit sorozatgyilkosos beütése van, de jó értelemben.
Ki kell próbálnod az ágyat. Ez fontos. Mondd el, mit gondolsz!
- Ugorjak rá? - Igen!
Nagyon kényelmes.
A lélegeztetőgép!
Mutasd meg, hogy működik!
Fel kell helyezni.
Ja.
De... nem lesz majd semmi hangja?
- Nem, ennyi. - Mások szerint sincs?
- Nincs. - Oké.
Olyan, mint egy ormány.
Mindig előtted fogok lefeküdni.
Hogy ne kelljen látnod?
Nem gáz amúgy.
Én imádom.
Feküdj le! Nézzük, úgy milyen!
Lefekszem.
Így tökre olyan a hangod, mint Tunyacsápnak. Bejön.
- Szexi, mi? Tetszik? - Igen, szexi.
A hűtőszekrény!
Úristen!
Hogy élsz így túl?
Valakinek főznie kell rád, kicsim.
- És... - Előre le kell főznünk mindent.
Van itt egy airfryer. Még sosem használtam.
Van mondjuk... Jó, ez kicsit jobb.
- Jaja. - Jézusom, tipikus pasi vagy!
Habár a kapszulában kialakult köztünk az érzelmi kapocs,
a testbeszédét nem láttam.
Igaz, csak pár napja vagyok együtt Kennel.
Itt tartom a fűszereket.
Egyes esetekben zárkózott.
- De nagy! - Aha.
Nem tudom. Lehet, hogy csak túlgondolom.
Beszéltünk arról, hogy hajlamos vagyok túlelemezni dolgokat, de ezt észrevettem.
És azt hiszem, idővel jobban meg fogom érteni,
hogy ha szüksége van egy kis egyedüllétre, attól még nem feszült.
Mindent láttál.
Tetszik.
- Igen, bejön. - Kösz, kicsim.
Hogy érzed magad?
Én rohadt jól, de te?
Izgatott vagyok.
Várom már, milyen lesz a való élet.
Azt gondolom, hogy mindenben meg kell találni az egyensúlyt.
Amikor a Dominikai Köztársaságban voltunk,
még békét és boldogságot árasztottál.
Viszont őszintén szólva, itthon távolságtartást érzek irányodból,
ami rendben van,
viszont már nem árad belőled a béke és a nyugalom.
Például ma reggel nagyon izgatottan ébredtem.
Jó reggelt kívántam, mire te átfordultál, majd kinyögtél egy sziát.
- Nagyon meglepődtem. - Az a helyzet, nagyon túlgondolod ezeket.
Az eddig együtt töltött estéken
nem voltam ilyen.
Amikor nem vagyok olyan passzban, hogy sokat beszélgessek és izgi legyek...
Ez nem megengedhető?
Te sem fogsz minden reggel majd' kiugrani a bőrödből.
Nem leszel mindig ilyen.
Akkor majd én is... Majd én is jöjjek azzal, hogy...?
- Igaz. - „Ez most komoly?”
- „Most már ilyen leszel?” - Érted?
„Így érzed magad?” Satöbbi.
Érted?
Én így vagyok ezzel. Szeretném, ha ezt...
- Megengedném. - Igen.
Mert mi lesz majd,
ha néha teljesen másként viselkedem, mint általában?
Megkérdezed majd, hogy még mindig boldog vagyok-e melletted?
- Aha. - Hogy akarlak-e még?
Hogy itt akarok-e lenni?
Készen állok a normális életre.
Mindketten bemegyünk dolgozni, aztán hazajövünk egymáshoz.
Teljesen megértem.
Nem is azt kérdőjeleztem meg, hogy boldog vagy-e velem.
Ennek örülök.
Szerintem működőképes lesz,
mert két nagyon erős akaratú ember vagyunk,
akik mindenáron kitartanak.
Az biztos.
El kellett volna fordulnom...
Úristen!
Chelsea!
Jézusom!
Gyere ide, Jenna!
- Szia! - Halihó!
- Szia! - De jó ez a felső!
Mindjárt sírok.
Ne sírj! Hoztam bort.
- De jó a hajad! - A tiéd is.
Az emeleten dolgozik.
- Hányig kell dolgoznia? - Ötre végez.
- Hová tegyük ezt? - A pultra.
Várj csak! Gyere ide!
Annyira csillog!
- Te jó ég! - Jaj, istenem!
- Izzadok. - De jó a körmöd!
Hatalmas a kő!
Rohadt jól választott.
Milyen volt maga a kísérlet?
- Rohadt jó. - Oké.
- Alig várom, hogy megismerjétek. - Egészségedre, Chelsea!
- Egs! - Kéne jég, de így is jó.
- Ki akartok ülni? - Menjünk!
Végig csak vele randiztál?
- Vagy volt más is? - Mindenki odáig volt érte.
Csajszi!
- Ő volt a legnépszerűbb. - Persze. Egy csomó lánnyal randizott.
Én pedig csomó sráccal. A végén Jimmy és egy másik srác között kellet döntenem.
- Aha. - Trevornak hívják.
Konkrétan végignevettük az egészet.
- Ezért ő volt nálam az első. - Trevor vagy Jimmy?
- Trevor. - Jó.
Szerelmet vallott nekem.
Viszont Trevor csak velem randizott.
El is akart jegyezni.
Chelsea! Jaj, ne!
- Úristen! És milyen volt? - Nem jó!
De hogy lehet, hogy így beleélte magát?
- Én is beleéltem magam, ráadásul... - Jesszus!
- Mi az? - Ne már!
Ki fogtok készülni, mert ő a zsánerem.
Videojátékozik.
- Bundesliga-sérója van, és kitaláltam. - Jézusom!
És kitaláltam!
És tényleg az van neki. Na mindegy.
Milyen érzés volt először látni?
Még nem láttam.
- És tényleg megkedvelted? - Igen, beleszerettem.
Nagyon nehéz volt eldönteni, hogy ki illene jobban hozzám.
De minden úgy alakult, ahogy alakulnia kellett.
- Így volt megírva. - Egy rendes srácot fogtam.
- Durva! - És eljegyzett!
Igen! Megtaláltad az igazit!
Bizony.
És úgy néz ki, ahogy elképzelted?
Nem!
- Horkol? - Nem, nagyon csendesen alszik.
- Az jó. - És mi a helyzet a testi érintéssel?
- Nem az az egyik szeretetnyelve? - De, ezért olyan fura.
Ha épp vacsit főzök,
akkor örülnék, ha ott lenne és hülyéskednénk közben, de ő csak...
Hát...
Ma még sem csókolt.
Tessék?
- De lehet, velem van a baj. - Nem! Most viccelsz? Ne már!
Tegnap meglátott egy képet arról a lányról, akit majdnem választott.
Gyönyörű nő.
Jimmy sem tudta, hogy kit fog választani.
Ugyanabban a szituban voltunk, de sose mondta, hogy hiányzik neki.
Összevesztek.
Ha ez segített neki abban, hogy ne őt válassza, akkor talán így a legjobb.
Igen. Megint elkezdett dolgozni.
Sok meetingje van. Sokat telefonál.
Tudom, hogy szeret, és mondja is,
de nem tudom, hogy a kép összezavarta-e.
Nem tudom.
Kér még valaki bort? Belelendültünk, úgyhogy...
Ez meg mit jelent?
Kérek jeget!
Istenem!
Szóval azt mondod, még meg sem csókolt?
Csak ma nem.
- Mondom, mi van? - Már csókolóztatok. Ma csókold meg te!
Nem akarom, hogy anyukád kiakadjon emiatt, de...
Ránézésre elég nagy a cipője.
De nem?
Kellemesen éreztük magunkat.
- Oké? - Nagyon édes.
Oké.
- Mi a helyzet? - Szia!
- Mi újság? - Ő Jenna.
- Örvendek. - Jimmy. Én is.
- Ő Morgan. - Felállok.
- Jimmy. - Örvendek.
- Kathrine vagyok. Örvendek. - Jimmy. Örvendek.
A főnököm azt mondta, pótolhatatlan vagyok.
- De jó, kicsim! - Meglepődtem.
Ma beszéltem vele először, mióta visszajöttem a szabiból.
- Tetszik nekik, kicsim. - Tetszik nekik?
Igen! Jó választás.
Mi volt a fő indok, ami miatt beleszerettél Chelsea-be?
- Sok indokom van rá. - Úgy hallottuk, népszerű voltál.
Ezt hallottuk.
Két szoros kapcsolatom volt.
Nagyon nehéz volt döntést hozni.
A lány...
- Nem akarok másokat kibeszélni, de... - Nyugodtan elmesélheted.
Nem is tudom.
Sokáig ő volt a befutó, mert nagyon megkedveltem őt.
De rosszul végződött, aztán egyből mentem Chelsea-hez.
A hangom alapján meg tudta mondani, hogy szomorú vagyok.
- Lelki támaszt nyújtott, és... - Igen, abban jó.
- Mindig... - Azt hittem, szakít velem.
Ez komoly?
És akkor vallott nekem szerelmet.
„A fenébe is, szeretlek, Chelsea!”
Én pedig lefordultam a kanapéról,
annyira ledöbbentem.
Olyan magabiztosnak tűntél!
Az is voltam.
- Nem hitt nekem. - Nem!
- Te is mondtad, hogy szereted? - Igen.
- Mindig is fontolgattad a házasságot? - Szeretek párkapcsolatban lenni.
Ha mindketten igent mondtok és összeházasodtok, mi a következő lépés?
Beköltözünk a lakásomba.
- Elég kicsi, de... - Az ő lakásába költöztök?
Van egy nagyon szép stúdiólakása. Otthonról dolgozik, és sok meetingje van.
- Én addig beülök egy kávézóba. - Azt úgyis szereted.
- Igen. - És az a környék, ahol lakik...
Csajszi!
- Szeretnél gyerekeket? - Nagy családra vágyom.
- Egy rakás gyerekre. - Hányra?
Lehet alkudozni, de legalább háromra.
Azt hittem, hatot mondasz!
- Én is azt hittem. - Olyan három-öt gyereknek örülnék.
De ez változhat.
Igen, mivel a csajod 30 éves. Ez eléggé befolyásolja a dolgot.
Ne már!
A tesóm három gyereket akart, de miután megszületett az első,
már nem akart többet.
Akkor rugalmas vagy.
Szerinted le lehet feküdni dühösen?
Basszus!
- Nem, Chelsea... - Mi történt?
Várjatok! Csak egy...
Mindent hallani akarnak.
Pletyizni akarunk!
Volt egy vitánk.
- Egy. - Egy.
De megoldottuk, mert megértette, hogy mit érzek, én meg bocsánatot kértem.
Boldog feleség, boldog élet.
„Én meg bocsánatot kértem.”
Bármikor bocsánatot kérek, ha a másik megérti, mit érzek.
Rohadt jól tud kommunikálni.
A kapcsolatunk elején hosszú órákig beszélgettünk,
és egyáltalán nem érdekelt, hogy néz ki.
Könnyű ezt mondani, mert gyönyörű.
Igen, könnyű mondani, mert gyönyörű.
Mennyiben térek el azoktól, akik Chelsea-nek bejönnek?
Egy kicsit.
- Egy kicsit. - Teljesen más vagy.
Próbáltam jó fej lenni.
Chelsea elmondta, hogy néz... Oké, ezt elmesélem.
Úgyis tudják.
- Elmesélte, hogy néz ki. - Kihez hasonlítanak mindig a repülőn?
- Carrie Underwoodhoz? - A Carrie Underwoodot megértem.
- Megan Foxhoz? - Igen!
Azt hitted, hazudok! Barna haj, kék szem.
- És nagy cici. - Ja.
Jóhogy, tesó!
- Nem bírom! - Ez az egyetlen dolog, amit nem szeretek.
- Utálja. - A „jóhogy, tesó”-t?
- Ezzel győzött meg. - Miért?
Nem akarom, hogy a lány, akivel ágyba bújok, tesónak hívjon.
Kicsim, de hát ez csak vicc!
Majd megtanulod.
Ha valamit tiltasz neki, mindennap megteszi.
Igen.
Chelsea!
Hagyjuk már!
Chelsea nem az eseted?
De, az esetem.
Szerintem Chelsea tökéletes.
Kicsim!
- Alig várom, hogy lássam a lakásod! - Úgy izgulok!
- Kíváncsi vagyok, milyen illata van. - Számomra fontos az illat.
Hű, de szép ez a lakás!
- De jó! - Tetszik?
- Ez az! - Jó nagy a konyhád.
A kis apróságokat nézegetem.
Körberaktam kristályokkal. Ez egy vízesés akar lenni.
- Kristályos lány vagy? - Igen, kislánykorom óta.
- Mi van? - Jaj, ne!
Ez rossz dolog?
- De miért? - Intő jel!
De miért, ez rossz dolog?
Sok mindent hallottam az ilyen csajokról.
- Mit? - Nem tudom.
Imádom a kristályaimat, és nem szégyellem.
Te is megszereted majd. Ő a nagypapám.
- A nagypapád? - Igen.
Ez a legjobb kép róla.
Nem a legideálisabb, de ő a nagypapám.
Úgy gondolok rá, mintha mutatná az utat,
és megszabadulna az életemben lévő szeméttől.
Bejön a kalapja. Vagány csávónak tűnik.
Ő volt a béke megtestesítője.
Nagyszerű ember volt.
Hihetetlen, hogy már két éve, hogy elment.
Szerintem készen állok a házvásárlásra.
Már nem akarok őrült összegeket kifizetni egy albérletért.
Szeretnék végre saját ingatlant venni.
Apa is próbálkozik! Ragaszkodik hozzá.
- Azt mondja, ilyen keresettel... - Igen.
Gyerekkoromban elég kiszámíthatatlan életet éltünk,
és egy részem még nem akar megállapodni,
viszont egyetértek veled.
Én is lépni akartam, miután lejár a bérleti szerződésem.
Szerintem ez így tökéletes. Pénzügyileg mindketten készen állunk.
Egyből szeretnék házat venni.
A másik, hogy korán nyugdíjba akarok menni, így takarékoskodnék.
Minél több pénzt félretennék. Bizonyos dolgokon spórolnék. Neked így jó?
Azt hiszem, hogy ezzel idővel meg tudnék barátkozni.
Nem tudom. Úgy érzem, olyan őrült most a világ,
hogy inkább a pillanatban élnék.
Persze elengedhetetlen a jövőre gondolni,
de én inkább a jelenben élnék, kiélvezném, amim van,
mert sosem lehet tudni, mennyi van hátra.
Úgyis át fog ebből ragadni valamennyi rád, mert bár takarékos vagy,
élvezned is tudni kell az életet.
Jó érzés kiélvezni az élet szép pillanatait.
- Nyilván mennék ide-oda. - Aha.
- Ettől még utazgatnék... - Én is.
Csak szeretném, ha 50 évesen le tudnám tenni a munkát,
hogy többet tudjak a gyerekekkel lenni.
- Aha. - Ez mindenképpen cél.
El akarom érni az anyagi stabilitást gyerekvállalás előtt.
Úgy érzem, az idővonalat illetően közös nevezőn vagyunk,
mert már mondtam, hogy még öt évig nem akarok gyereket.
- Igen. - Ez a terv.
De a fogamzásgátlás
egy olyan dolog, amit még ki kell találnunk.
De a következő nagy lépés a házvásárlás.
Igen.
De nem akarok egy gyereket is eltartani. Ha véletlen becsúszna...
Ha valahogy véletlen teherbe esnél...
Nem tudom. A gyerekvállalás előtt anyagilag stabil akarok lenni.
Minden évben új ruhatárat kell nekik venni.
- Aztán ott van a kaja, az apróságok... - Igen, nagy kiadás.
Ijesztő.
Nem úgy akarom csinálni, ahogy én nőttem fel.
Szeretném, ha nekik más lenne.
Nagyon hasonló volt a gyerekkorunk, ezért én is így vagyok ezzel.
De bármikor becsúszhat.
Akár kilenc hónap múlva itt lehet egy kis Amy vagy egy kis Johnny.
Igen.
És ettől rettegek.
Tegyük fel, hogy egy év múlva véletlen becsúszik a gyerek!
Én úgy érzem, hogy igen, az megterhelő lenne,
de házunk már lenne.
- Igen. - El tudnánk látni a gyereket.
Csak nem lenne a legideálisabb pénzügyi szempontból.
Már a kapszulában megmondtam, hogy ezt nem akarom.
Majdnem minden volt barátnőm fogamzásgátlót szedett.
- Ehhez vagyok szokva. - Szerintem ez a legnagyobb konfliktusunk.
Nem tudom, hogy el akarok-e kezdeni fogamzásgátlót szedni.
- Említettem a vazektómiát. - Tudom.
Ez is egy lehetőség, mert nem csak a lány feladata.
Nem akarom, hogy úgy tűnjön, én akarom megmondani, mit csinálj,
vagy hogy ez az egyetlen út, mert ez nem így van.
Azt hiszem, az jelenti a legnagyobb akadályt az intimitásban,
hogy Johnny fél, hogy becsúszik a gyerek.
- Eljutottatok már a szexig? - Nem.
Nem hiszem, hogy várni fogunk a házasságig.
Szerintem Johnny nagyon fél.
Úgy érzem, nem elég, ha csak simán védekezünk.
Sosem szedtem fogamzásgátlót. Beszéltem a nőgyógyászommal.
Ideális lenne szedni, mert úgyis sokszor kapok infúziót.
Anémiás vagyok, így ideális lenne.
De szeretem, hogy teljesen rendszeres a ciklusom.
Nem akarok változtatni semmin.
Nehéz döntés ez egy nő számára.
Beszéltünk erről Johnnyval, és felvetettem neki a vazektómiát.
Van ugyan kockázata, de szeretnék anyuka lenni.
Johnny is akar gyereket. Szerintem csodás szülők lennénk.
Látom magam előtt.
Attól tartunk, ez idő előtt bekövetkezik.
Szerintem ez a legnagyobb akadály a kapcsolatunkban. Ezt muszáj lesz...
- Gyere, ülj ide! - Tudod...
Azt nem gondoltam volna, hogy ez ennyire fontos számára.
Sok dologtól lehet félni.
Nem tudom.
Szerintem ennek utána kell járnunk,
és a lehető leggyorsabban megoldást kell rá találni.
- Igen. - Még az esküvő előtt.
- Szerintem is. - Ne feszüljünk rá!
De jó, ha tudjuk, mire számíthatunk, mielőtt továbblépnénk.
Igen, mert ha nem passzolunk...
Ez az élet fontos része. Nem halogathatjuk az esküvő utánra.
Simán lehet válóok.
- De nem akarom. - Én sem.
Nem láttad még a körmömet. Tegnap csináltattam meg.
Kék lett.
- Aha. - Adom.
A lábujjaim is.
Beszéljünk arról, hogy tegnap felébresztettél!
Erről ejtsünk azért szót!
- Éjjel fél kettőkor. - Igen.
- Feloltottad a lámpákat. - Igen, így volt.
Igen, pedig nekem aznap hajnali ötkor kellett kelnem.
Kicsit haboztam, de aztán úgy voltam vele, hogy így legalább jó éjt kívánhatok.
Megszólítottál, én meg megfordultam.
Arra gondoltam, hogy ez nem lehet igaz, hogy ilyenkor képes vagy felébreszteni.
Legalább jó éjszakát kívántam.
Jó éjt kívántam.
- Hagytalak visszaaludni. - A felkapcsolt lámpa mellett?
Azért ébresztettelek fel, hogy köszönjek neked.
Azt sem tudtam, ki vagy.
- Hogy érted? - Mert alig vagy itthon, csacsikám.
Ezt tisztázzuk!
Ne tegyél úgy, mintha sosem lennék itthon!
Fodrásznál voltam.
Aztán beszéltem a mentorommal, és minden program között felhívtalak.
- Igen. - Aha.
Nagyon későn érsz haza.
Megértem.
Megértem a nézőpontodat.
Egyetlen dolgot kérnék teljesen őszintén.
Csak mert egyik este későn értem haza, ne engedd...
Aha.
...hogy megváltozzon rólam a véleményed, jó?
Nem akarom, hogy csak mert egyik nap későn jövök haza...
Nem fog.
Nem tudom, hogyan fogalmazzam meg, Ken.
Bárcsak tudnám, de úgy érzem, mikor kettőnkről beszélgetünk,
akkor fejben ugyanazon az állásponton vagyunk.
Mindketten tudjuk, mit várunk a házasságtól.
De hol marad az intimitás és a vágy a kapcsolatból,
ami által jó lehet a házasságunk?
Vagy a sóvárgás a másik iránt.
Úgy érzem, a vágy és a szenvedély
nincs meg köztünk.
- Számodra. - Mert minden más klappol.
Számodra.
Mert rám ez nem igaz.
Tehát ha úgy érzed, hogy nem vágysz rám, akkor köszönöm, hogy elmondtad,
de én nem érzem úgy, hogy ne vágynék rád.
Sokat dolgozom.
Van, mikor próbálok odabújni hozzád,
de lehet, hogy te akkor épp nem vagy rá vevő.
Amikor megcsókollak, nem történik semmi.
De nem baj, mert tisztelettudó vagyok.
Nem erőltetem rád magam.
Mindig figyelem a jeleket, hogy számodra komfortos-e folytatni.
- Aha. - Tegnap este csak kedveskedni próbáltam.
De ellöktél. Én bújni akartam, de te nem.
Tehát ha arról beszélünk, hogy miért nem haladunk,
arra is rá kell néznünk, hogy mi milyen szerepet játszunk ebben.
Mivel most őszintén beszélünk, én úgy érzem,
nem vagy önreflexív azzal kapcsolatban, hogy milyen szereped van abban,
hogy nem alakult ki az intimitás.
Mert tegnap este szerettem volna...
Nem szexre gondolok, mert megbeszéltük,
hogy tartjuk magunkat az egymásnak és Istennek tett fogadalomhoz.
De azért mentem fel hozzád, hogy megszeretgesselek.
Mire hazaértem, már aludtál. Nem voltál olyan hangulatban.
- Nem vettem zokon. Elfogadtam. - Aha.
Ha valamire nagyon koncentrálsz, hogy megtörténjen,
akkor nem az jön le, hogy intimitásra vágysz.
- Igen. - Vagy hogy ölelésre.
Hanem hogy kerüljelek, mert megoldod egyedül.
- Összetöröd az órádat. - Nem.
De ez van. Sokszor ez jön le rólad.
És el kellett fogadnom, mert téged választottalak.
Azt hiszem, engem az aggaszt a legjobban,
hogy megkérdőjelezed a kapcsolatunk státuszát.
Azon tűnődöm, hogy vajon a mindennapok során...
Aha.
...mindig kételkedni fogsz az érzéseimben?
- Nem a vágyra gondolok. - Nemet akartam mondani.
Mert én csak önmagamat tudom adni.
De ha nem érzel vágyat irántam... Ha ez így van, arról te tehetsz.
Nem jártam még jegyben. Téged választottalak.
Nem akarom, hogy legyenek olyan pillanatok vagy napok, mikor azon rágódom,
vajon hogyan érzel irántam.
Hogy még szeretsz-e.
A vágynak igenis meg kell lennie.
Ha nincs meg, akkor jogosan aggódsz.
Igen. Én nagyon bújós lány vagyok.
Nagyon gyengéd.
Alig csókolózunk.
Sosem smároltunk.
Számomra ez valamiért nagyon kínos.
Csak...
Azt hiszem... Basszus, el fogok érzékenyülni.
Szerintem ez azért bosszant fel,
mert annyira szeretném...
megtapasztalni
azt a vágyat, amit a kapszulában éreztem.
Megijeszt, hogy itt nem megy,
és hogy nem érzem ezt állandóan.
Az ígéret ellenére
tudtam volna élvezni a kísértést.
Hogy vissza kell fognom magam, mert nem tehetem meg.
Hogy szinte felemészt a vágy.
Ezért nem értem, hogy mi hiányzik.
Azért ilyen rossz ez,
mert közben meg annyira kedves voltál velem!
Nagyra tartalak.
Én ebből azt szűrtem le,
hogy egy olyan férfira vágysz, amilyen én vagyok.
Megvan bennem minden, amit szeretnél,
mégsem érzel irántam bizonyos dolgokat.
Ez nem elég ahhoz, hogy összeházasodjunk. Ez nem olyasmi, amit meg lehet oldani.
Nem, ez nem elég.
És ezzel kapcsolatban őszintének kell lennünk.
Én biztos vagyok benne,
hogy minden úgy alakul, ahogy alakulnia kell.
Igen.
Mert hiszek Istenben.
A helyzetet elnézve, biztosra veszem, hogy Isten már elrendelte, mi legyen.
És bár nagyon szeretlek téged és fontos vagy nekem,
ha nem egymásnak szántak minket,
akkor az Úr fel fog rá készíteni minket.
Igen.
Akkor is én leszek a legnagyobb támogatód, és hinni fogok benned.
De önmagamat is szeretem,
és már túl vagyok azon,
hogy csak azért erőltessek valamit, mert egyikünk számára nem fair a dolog.
Ne már!
Túlságosan elérzékenyültem.
Ez így nem fog menni.
De szeretném, ha megtalálnád az igazit.
Akkor is, ha az nem én vagyok.
- Köszönöm! - Nincs mit.
Ölelj meg, mert nincs harag!
Nem akarlak elengedni.
Semmi baj.
Jól vagy? Oké.
Mi a helyzet, haver?
Mindjárt összepakolok, és átmegyek. Jól van.
- Jobban vagy? - A találkozó után?
Igen, mesélj! Mit gondolsz róluk?
- Bírom őket. - Igen?
Az sokat elárul az emberről, hogy kik a barátai.
Kedvesek és barátságosak.
Szerintem izgatottan távoztak.
- Azt mondták, bírnak téged. - De jó!
Szuper!
Örülök neki, mert ma megijesztettél.
Aggódtam.
- Miért aggódtál? - Rossz kedved volt.
Kétszer is megkérdeztem, hogy jól vagy-e.
Azzal jöttél, hogy csak a szád fáj.
- Tényleg nagyon fáj. - Tudom, sajnálom!
De mikor hazajöttem, miután egész nap odavoltam,
bejöttél, és annyit nyögtél oda, hogy „Mizu?”
Arra vágyom, hogy még a szemöldökömért is lelkesedj!
- De nem így fogadtál. - Aha.
Aztán szinte észre sem vetted, hogy itt vagyok.
Hát...
Szeretnék gondoskodni rólad.
Az első itt töltött napon szerettem volna kifizetni a vacsorádat.
Én így gondoskodom rólad.
Nem pénzügyileg kell gondoskodnod rólam, hanem érzelmileg.
Gyere oda, és nyomj egy puszit az arcomra!
Dicsérd meg a külsőmet, vagy kívánj jó reggelt,
és mondd el, hogy alig várod, hogy ma is velem légy!
De nem mondtál ilyeneket.
Ma reggel egyből felkeltem, lezuhanyoztam, és mentem dolgozni.
Ma egyszer sem csókoltál meg.
Jaj, istenem!
- Rosszul esett! - Akkor most megcsókollak.
- Dolgoztam! - Tudom, de...
- Aggódtam. - Pedig megcsókoltalak ma.
Ma reggel?
Megcsókoltalak, miközben a fürdőben készülődtél.
Igen?
- Bocs. - Az arcodat.
Meg mielőtt átjöttek a barátnőid.
És az utolsó meetingem előtt.
Pont itt, miután befejezted a készülődést.
Mivel korábban megkértél, hogy legyek veled gyengéd.
Tudom, hogy ma nem így volt, de nem szándékosan tettem.
- Akkor többször foglak megcsókolni. - Nem erről van szó!
Csak azt éreztem a Jessről való beszélgetésünk után, hogy...
Aha.
Miután megláttad róla a képeket,
azt hittem, azon tűnődsz, vele vajon milyen lenne az életed.
Nem azért hoztam fel, mert elképzeltem vele az életemet.
Azért hoztam fel, mert dumáltunk róla Jerameyvel.
Megkérdezte, láttam-e már Jesst. Nem láttam.
Megmutatta az Instáját, mert szerinte úgy néz ki, mint egy Kardashian.
Csak azért meséltem el, mert szóba került, és szerettelek volna beavatni.
Tudom, és ez jól is esik, de közben meg azt gondoltam, hogy „Basszus!
Jimmy látta, hogy néz ki. Most tuti arra gondol, hogy ezt jól elcseszte.”
Nyilván nem kéne ezt gondolnom.
Ez eszembe sem jutott.
Melletted döntöttem, és teljes mértékben tartom magam hozzá.
Ne haragudj,
hogy ma kicsit elfoglalt voltam, de örülök, hogy szóltál.
Szeretném, ha azt éreznéd, szeretlek.
Nem akarlak félbeszakítani, de szeretek másokról gondoskodni,
és az a bajom, hogy mikor azt mondod, szeretsz,
nem mondod ki rendesen.
A hangsúllyal van baj? Szarrá haraptam a számat!
Tudom, kicsim, de én szeretlek, és rengeteget adok neked.
Szeretném, ha te is adnál nekem.
Amikor azt mondod, szeretsz, szinte elhadarod.
Tudom, hogy nem akarod, hogy csak azért mondjam,
mert te azt kérted.
- Azt szeretném, ha akarnál. - Akarlak is, és...
- Nagyon igyekszem... - Tudom.
Próbálok mindent bevetni annak érdekében,
hogy lásd, milyen ember vagyok,
és hogy milyen feleség leszek.
És én nem igazán...
- Aha. - Te ebbe nem igazán engedsz betekintést.
De csak ma vagy tegnap se?
- Tegnap. - Komolyan?
Azért kértem meg a kezed, mert nem kérdés, hogy veled akarok lenni,
és minden erőmmel azon leszek, hogy elvegyelek feleségül.
Mindennél jobban szeretném, ha közös életünk lenne.
Ezt tőled kaptam.
Tudom, és szeretlek.
És szeretném is ezt érezni, de most mégsem jön át.
Ma és tegnap nem éreztem úgy, hogy szeretsz.
Oké. Az van, hogy...
Nem fogom a nap minden órájában elmondani, csak mert itthonról dolgozom.
Szeretlek, és szeretném, ha működne,
de szarrá haraptam a számat, és beszélni is fáj.
Tudod, hogy halálosan szeretlek, és nagyon fontos vagy nekem,
de az az igazság, hogy egy kicsit túl tapadós vagy.
Tapadós?
Azt mondod, még több szeretetre vágysz. Úgy érzem, te elhalmozol vele.
Tapadós?
- Úgy éreztem... - Most viccelsz?
Tapadósnak neveztél? Ez kurva nagy bunkóság.
Többször mondtam, hogy szeretlek, mint a többiek a párjuknak.
- Leszarom a többieket! - Túlságosan is sokszor mondtam.
Rengetegszer.
Oké.
És mindig komolyan gondoltam.
- Oké. - Tényleg szeretlek.
Én megadtam...
- Tudom, hogy... - Te most ne beszélj!
Az eddigi párjaimnak teljesen mértékben átadtam magam.
Pont ezért választottalak. Tudom, hogy teljesen...
Még nem fejeztem be.
Szarul érzem magam.
Azt mondod, tapadós vagyok, holott csak bizonyítani próbálom, hogy szeretlek.
- Elmondtam, mit érzek. - Ez sokat elárul.
Ha így érzel.
Nem akarok olyannal lenni, aki szerint tapadós vagyok,
főleg, aki gyűrűt húzott az ujjamra!
Nem ebből áll a személyiséged, csak az elmúlt napokban...
kicsit tapadós voltál.
Jól van. Ettől most már ne félj, mert ezzel kiakasztottál.
Lehet, otthon kéne aludnom, mert ez így nem jó.
Szeretlek, és veled akarok élni!
Ma egyszer sem csókoltál meg.
- De igen. - Nem mondtad, hogy szeretsz.
- Kétszer is megcsókoltalak! - Oké.
Mivel későn keltem, egyből leültem dolgozni.
Ahogy végeztem a melóval, lejöttem a barátnőidhez.
És azt találod mondani, hogy tapadós vagyok.
Akkor kezdtél el problémázni, és hülyeségeket beszélni,
mikor megláttad Jesst a képen.
Ez egyáltalán nem Jessről szól.
- Hozzád fogok menni. - Tudom.
Érted? Ez nekem egyáltalán nem játék.
- Nekem sem! - Tapadós vagyok?
- Főztem neked vacsorát! - Amit köszönök szépen.
Aztán megnéztem veled a rohadt sorozatodat!
És tapadós vagyok? Aztán meg felmentem veled szexelni!
Nem, ez baromság.
Rohadt nagy bunkó vagy!
Ha már szóba hoztad a szexet, te kezdeményeztél.
- Igen! - Én szünetet tartottam volna.
Jézusom! Ez annyira...
Olyan tiszteletlen vagy!
Kurvára elegem van már ebből...
Jézusom!
Visszamegyek a lakásomba. Egyedül kell lennem.
De összeöltöztünk!
Most viccelsz?
- Most viccelsz? - Ugyanolyan felső van rajtunk!
Hiányoztál!
Jaj, istenem! Kész vagyok.
- Csodásan nézel ki! - Te is!
- Te jobban. - Van mit mesélnem.
- Tudom. - Jaj, igen!
Úristen!
- Jól választott. - Szép, ugye?
- Tetszik? - Aha.
Várj! Mesélj Autumn-ról!
- Kikészült? - Igen.
- Két napot még magamra szántam. - Jól tetted.
Aztán írtam Autumn-nak, hogy hazajöttem, mire ő: „Akkor most lesz esküvő, vagy...?”
Én erre visszaírtam, hogy nem.
- Most nem. - Most nem.
Elmeséltem neki, hogy beleszerettem valakibe.
Aha.
Viszont a srác végül másba szeretett bele, mire megkérdezte:
„Beleszeretett valakibe, de nem beléd? Mi baja van?”
Lecsekkoltad már Jimmyt Instán?
Ő megnézett téged?
Egy nappal azután, hogy visszaértetek, bejelölt.
Egyből láttam az értesítést, és...
Nem tudtam, mit csináljak.
Eltelt nyolc óra.
Megnéztem az értesítést, de kitörölte a jelölést,
és privátra állította a profilját.
De addigra már láttam, hogy néz ki.
Megsértődött, amiért nem láthatja, én hogy nézek ki.
Érdekes.
Úgyhogy biztosan gondolt rám.
- Nem utasított el. - Nem.
Nem ám.
Nem.
Akkor is hozzámentem volna, ha baromi ronda lenne.
Azzal is beérném, ha csukott szemmel hallgathatnám.
Igen, jó a hangja.
Ha találkoznál Jimmyvel, lenne neki mit mondanod?
Lennének kérdéseim.
De nem tudom, hogy lesz-e rá lehetőség.
Ha személyesen találkoznánk, vajon milyen hatással lenne rám a hangja?
Az elmúlt napok azzal teltek, hogy igyekeztem kilábalni a dologból.
- Aha. - Nem akarok visszaesni.
Mert mindenem vibrált, mikor először beszélgettünk.
Megrázott volna minket az áram.
- Igen! - Ha összeérünk.
- Szerinted szerelmesek? - Igen.
- Remélem.
- Chelsea miatt remélem. - Aha.
Jeramey szerelmi háromszögbe került. Én is levontam a következtetéseket.
Nem biztos, hogy lezárta a dolgot Sarah Ann-nel. Sarah ráírt.
- Szeretnéd látni, mit írt? - Megvan?
- Lefényképeztem. - Istenem!
- Kiakadtam. - Micsoda pletyka!
”Örülök, hogy hazaértél. Szeretném megköszönni az élményt.
Szuper érzés volt megnyílni előtted.”
Eddig még cuki.
„Remélem, boldog vagy.” Ez is kedves.
„De ha meggondolnád magad a döntésedet illetően,
szívesen találkoznék veled, bárhogy is döntesz.”
Mintha Jeramey még nem döntötte volna el, kit választ.
Hogy merészelt ilyen üzenetet küldeni?
Tudja, hogy jegyben járunk.
- Jeramey visszaírt neki? - Nem.
De lájkolta. Tudomásul vette.
Ő szólt róla, úgyhogy kétlem, hogy rosszban sántikálna.
Nem csinált semmi rosszat, úgyhogy Jimmy pártján állunk.
Igen.
Mi az? Jaj, nem Jimmy! Úristen!
- Igen? - Nem! Nem Jimmyt akartam mondani!
Nem rá gondoltam! De utálom magam!
Nem vagyok túl Jimmyn.
Szerintem más sem lenne túl rajta.
Örökre becsempészte magát a szívem egyik csücskébe,
és még mindig érzem a pillangókat.
Elvégre én is ember vagyok.
Többször felidéztem, és álmodtam is a beszélgetéseinkről,
a terveinkről és a közös élményeinkről a kapszulában.
Chelsea csodás nő.
Tökéletes minden tekintetben, viszont kutakodtam egy kicsit,
és Jimmy összes exe rám hasonlít.
Aha.
Chelsea a főnyeremény.
De Jimmy férfi.
Már látatlanul is volt köztünk vonzalom, úgyhogy ha találkoznánk...
Nem tudom, most mit érez, de van egy olyan érzésem, ha találkoznánk,
az arcába lenne tolva a kísértés.
Ti is tudjátok, hogy így van.
Ezt mindenki tudja. Ne nézzetek rám úgy, mintha tévednék!
Szerintem fontos voltál neki.
Szerinted találkozna velem?
Igen.
A feliratot fordította: Kajner Kata