Вітаємо на «Любов сліпа».
У ПОПЕРЕДНІХ ВИПУСКАХ
Тут ви знайдете собі пару для шлюбу наосліп.
Я спантеличена своїми почуттями до тебе
та щирим бажанням дбати про тебе.
Я такий радий.
Якщо закохуєшся і хочеш провести решту життя з кимось — заручайся.
-Будеш моєю пуерто-риканською дружиною? -Так, буду.
І якщо партнер погодиться, ви зможете його побачити
вперше в житті.
-Привіт! -Боже мій!
-Привіт. -Боже!
Ти дуже гарна.
Дотепер ваш потяг базувався виключно на емоційному зв'язку.
Я люблю тебе.
Надіємося, що цей зв'язок переріс у фізичний.
У кімнатах сексуальна напруга росла,
але потім ви бачите одне одного й думаєте:
«Усе вийде».
Чи зруйнує тиск реального світу їхні стосунки?
Ти не той, у кого я закохалася.
З мене годі.
У тебе немає посуду?
Немає.
Через тебе я відчуваю, що я тебе не достойний.
Так. Я просто думала, що може зацікавити дівчину, якій 30, у хлопцеві, якому 24.
Це все брехня.
Це такий важливий крок, ти ж маєш переконатися,
що вона — та сама.
Ти сфотографувала мій будинок і надіслала мені.
-Слухай… -«Бачу тебе».
Я з цим, бляха, не розбиратимуся. Ти бачиш моє сране обличчя востаннє.
Чи скажете ви «так» людині, яку вибрали наосліп.
-Я шалено тебе кохаю. -Глянь на мою ручку. Триматимеш її?
Я знаю, що ти кохаєш мене, і я кохаю тебе.
Це 100%.
Чи підете від них назавжди?
У кімнатах говорили про гроші, борги. «Маю щось особливе знати?» Ти: «Ні». Неправда.
Я не намагався про це збрехати.
Ти знаєш мене краще за всіх. Я не хочу втратити ні тебе, ні нас.
-Вибач, якщо образив твої почуття. -Вибач, якщо зробила щось неприємне.
Ми впораємося, так?
ДЕНЬ ВЕСІЛЛЯ СТЕЙСІ ТА ІЗЗІ
Дуже дякую.
НАРЕЧЕНА
ЛЮБОВ СЛІПА
Ніколи не думала, що так швидко закохаюся.
Головне — не те, що це було наосліп.
Зовнішність для мене неважлива,
але те, як швидко я закохалася, шокує.
За тиждень. Може, менше.
Це шокує.
Але ж закохалася.
Через тебе мені здається, що мої легені й серце влаштували бійку всередині.
І дихання не може зрівнятися зі швидкістю пульсу, коли ти поруч,
чи коли я думаю про тебе.
Так я зараз почуваюся.
Поруч із нею я ніби вдома. Вона — моя людина.
Ти вийдеш за мене?
-Так! -Бляха, так, мила!
У тебе такі гарні губи.
Я чекав цієї миті.
Найромантичніша річ, яку мені колись дарували!
Я кохаю тебе.
Я знаю, що він — той самий, бо якщо людина так змінює моє життя,
і я не можу жити, дихати, їсти, спати без неї, то я зроблю для неї все.
І він — саме така людина.
Я люблю Іззі. Він чудовий,
добрий, дбайливий, відданий і сильний. Він чутливий.
Так. Його звати Іззі. Ісмаель.
-Він такий незвичний. І сексуальний. -Так?
Як величезний шмат свіжини.
І як ти…
Не питай, як ми познайомилися. Не смій!
Маленька Стейсі Лу!
Я чую Челсі!
-Привіт! -Привіт, Су! Рада бачити!
Де інші твої сестри?
Перша частина дня весілля!
Сьогодні твоє весілля!
Шампанське всім, нове прізвище у дім.
Бац.
-Халат твій приготувала. -Ага.
-Гаразд, можна накинути? -Так, звісно.
Гаразд.
Не хочу в чорному сидіти. Ніби знак невдачі. І не розуміла, що я в чорному.
У мами теж чорна сукня.
-Але не вона виходить заміж. -Правда.
Вона його на твоє весілля вдягала, і що тепер?
-Так. Усе чудово. -Удача.
Ця сукня приносить удачу. Хай робить це й надалі.
Бум.
Дякую.
Кажуть, що закохуєшся, коли найменше цього очікуєш.
Через стінку, і бац. Це сталося так неочікувано.
Вона дізналася все про мене. І мотивує мене стати кращим.
Вона така весела. Голосна.
Як справи?
-Боже! -Боже, дуже радий вас бачити.
Важко дістатися до її душі, але коли зламаєш ті грубі стіни навколо,
то зрозумієш, що вона ніжна, мила й добра.
Закохатися в Стейсі — ще та пригода.
Божевільна пригода, але поряд я бачу лише її.
Хочете випити? Ось ваші смокінги.
Мене зараз розірве від сміху. Різниця в розмірі між нашими.
-Це твій. Це мій. -Точно.
Ніку, так. Заку.
Чуваче.
Маю стільки вам розказати.
-Так? -Так.
-За останні 48 годин? -Так, учора я був розбитий.
Не думав, що моя кредитна історія буде такою важливою.
Тому розказав без побоювань.
Я — порядна людина. Міцний кремінь. Спокійний, не емоційний.
І вона побачила, як я втрачаю контроль над емоціями.
Коли когось кохаєш, то з'являється той емоційний зв'язок.
У кохання кредитної історії немає. І цінник на ньому не висить.
-У кохання немає хронології. -Чесно, спілкування у нас чудове.
Щоразу, коли виникали проблеми, я засмучувався, ми сварилися.
Ніякої токсичності чи божевілля, ми могли все владнати й іти далі.
Усе було добре, але останні два чи три дні я прямо відчуваю, що в неї стрес…
А я — що він у тебе.
-Так, у тебе був стрес! -Останні 48 годин.
-Так. -Так я розумію, що люблю її.
Я був розгублений, переживаючи це,
і вона теж.
Нам потрібен був особистий простір.
Треба було всю цю срань обдумати. Я мав обдумати все.
Але вона моя. І я її кохаю.
-Ловлю на слові. -Приглядатимеш за мною.
Я знаю тебе все життя, знаю, що ти пережив.
-Це просто ще… -Так.
Ти — один із найсильніших у моєму оточенні.
Мені байдуже, що відбувається зовні.
Мені начхати на гроші. Начхати на…
На все.
Вона завжди казала, що їй потрібен той, хто буде поруч,
коли лайно ллється звідусіль.
Той, хто не втече.
Тож я боротимуся далі.
Це й маєш робити, коли кохаєш когось.
Я такий радий, що ви тут.
Я скажу «так».
-Яку зачіску хочеш? -Просту, волосся розпущене.
-У мене сукня непроста. Це баланс. -Неймовірно гарна.
Це було найскладнішим випробуванням
на емоційному й психологічному рівнях за моє життя.
Але в цей час відбулися і найкращі моменти мого життя.
Це як…
Гикавка емоцій.
Ми стільки пережили,
деякі наші відкриття були неймовірними,
інші ж — не дуже, але кожне з них було сюрпризом.
Я уявляла, як виходжу за нього,
але в день весілля я хочу бути повністю зосередженою,
як це було в кімнатах.
Ще не бачила, щоб ти так швидко ставила складні питання.
-Ага. -Люблю запитувати Іззі про складне.
Іноді він дивується, іноді — дуже радий на це відповісти,
але я люблю заставати його зненацька, коли він…
Ми з Іззі такі різні.
У нас дуже різний життєвий досвід, є багато чого,
чого він не робив, а я — навпаки.
Він щойно отримав паспорт. Його улюблений ресторан «Чипотле». Я така…
Хлопці таке люблять.
-Точно. -Може, не ці.
-Рей їсть, де звик. -Люблю «Чипотле», але…
А ще він багато тренується.
Вони люблять «Чипотле», бо там купа рису.
-Протеїн, овочі. -Знаю, Слоан.
-Розумію, але… -Самим не треба готувати.
«А перуанська кухня? Був у ресторані середземноморської кухні?»
Він не знав, що замовити.
-Це ти круті місця знаєш. -Це цікаво.
Іззі класний. Він дуже милий.
Дуже просто уявляю, як він впишеться у твою сім'ю.
Ви разом веселитеся, у вас щасливі стосунки.
Ви приносите одне одному радість і посмішки, він впишеться
в нашу родину.
Я перестала
постійно думати й довірилася серцю.
Сьогодні довірся інтуїції.
Але чудово, що ти менше думаєш.
Я теж цьому рада.
Я завжди боялася, що мені буде боляче, що виберу не того,
через це не відкривалася. Тож я…
-Мені стало легше. -Ми про це говорили.
Гадаю, тепер ти не маєш боятися довіряти комусь.
Так. Але було важко відкритися. Я розуміла проблему, але думала, що це частина мене.
Але тепер, схоже, це не так. Може, я просто маю…
Цього я тобі й бажала.
Не хочу, щоб ти думала, що це частина тебе. Ти…
Ти зустрічаєш людей, що змінюють твій погляд на свою сутність.
-Так? -Так.
Я не думала, що таке взагалі можливо.
-Бо я ж усе знаю. -Так? Ага!
Хто мене навчить, якщо я все знаю? Та ну.
Радий, що ви всі тут, бо сам би я тут, бляха…
-Думав про всяке? -Так.
Починаю думати про найгірше, а не бути оптимістом і думати про краще.
Ти думаєш про хвилювання… Якщо людина хвилюється,
то їй не байдуже.
Як коли ми грали в бейсбол. Ти хвилювався перед грою, бо тобі не було байдуже.
Так. У модулях вона мені сказала:
«Мені потрібен той, хто буде поруч, коли лайно литиметься звідусіль,
той, хто не втече».
-Так. -Справжній чоловік?
-Саме так. -Так.
І я той сраний чоловік.
-Ще б пак. -Отак! Так!
Як почуваєшся сьогодні?
ТРЕЙСІ, МАМА СТЕЙСІ
Не знаю. Дивно, але я прокинулася дуже спокійною.
-Це добре. -Учора я почувалася інакше.
Учора я дуже хвилювалася, нервувала.
У тебе стільки всього.
Найбільше хвилює відчуття, що я не почула
відповіді на питання, на які мала б почути,
бо ми кілька разів це обговорювали. Через це найбільше сумніваюся.
Річ не в кредитці.
Річ у відвертості
в той момент, коли вона потрібна найбільше.
Склянка наполовину повна, а наполовину порожня. Він казав:
«Якби хотів збрехати — не сказав би». А я: «Якби був чесним, то розказав би раніше».
Коли я намагаюся йому це пояснити,
він каже: «Ти меркантильна».
Я кажу, що ні, і що говорю зараз про чесність.
Про довіру.
Я ігнорувала негативні якості, бо була по вуха закохана.
Але не раджу ігнорувати таке,
але я і не хочу,
щоб ти роздувала з мухи слона.
Гадаєш, він тобі все розказав?
Здається, у мене в голові купа голосів,
які кажуть: «А він же… Він показує це…
Він бореться за мене…» А з іншого боку…
-Він мені небайдужий. -Я це знаю.
І ти йому теж, ви — чудова пара.
Я знаю, це так важко, але він так цього хоче
І, гадаю, ти теж.
Так.
Коли ти підеш до вівтаря, то зрозумієш, що або маєш довіритися,
або не зможеш сказати «так».
Ти дізнаєшся, поговоривши з ним.
Якщо скажеш «ні»,
то чи готова ти втратити Іззі назавжди?
-Я намагаюся згадати промову. -Так.
Стейсі любить маленькі жести, любить, коли я лишаю маленькі записочки.
Але коли я, бляха, їх пишу, я не знаю, що написати.
Я не можу. Я не хитрий, тому імпровізую, пишу, що думаю.
-Маю ідею. -Яку?
-Може, напишемо їй листа? -Так?
Так. Ми допоможемо, якщо що.
Гаразд.
-Від щирого серця. -Саме так.
-Гаразд. -Гаразд.
Від щирого серця.
Боже, гаразд.
Пиши, що думаєш.
Яка краса.
Неймовірно гарна, як і ти.
Люблю тебе.
-І я тебе. -Дякую.
Хвилююся за Іззі.
Я просто поговорю з ним.
Якщо тобі так буде краще.
Надіюся, але якщо він засмутиться, я не…
Треба, щоб він був спокійний.
-Привіт. -Привіт.
Я Джастін. Дружба Іззі.
-Хотів спершу представитися. -Боже! Привіт.
Стейсі. Подумала: «Хто це?» Ти дверима помилився.
Маю дещо для тебе.
-Це дуже важливий лист. -Боже.
-Хочу тобі віддати. -Боже.
Він написав його від душі…
-Дякую. -Немає за що.
-Радий знайомству. -Дякую.
«Чому я тебе кохаю. Самовдоволеною ти не бува.
Кондюк включу, бо гаряча ти така.
Руки приклею до твоїх цицьок».
«У хованки пограємо вдвох. Чому одружитися хочу з тобою?
Бо в любов занурився з головою».
«Знаю, ти нервуєшся, боїшся, хвилюєшся, але знай, що я поруч.
Буду люблячим і спокійним, щодня боротимуся за твою любов. Люблю тебе».
І це від Іззі. Ой, Іззі.
Що думаєш про лист?
Цікаво, я щойно тобі сказала… Що він має бути спокійним.
Так. Оце спокій.
Він написав: «Буду люблячим і спокійним».
Так.
Я казала Іззі, що люблю записки.
Я розізлилася, і він написав, а це єдина, про яку я не просила.
І лист вийшов милим, наповненим сенсом.
Те що треба.
Я не критикую його, не ламаю.
Я хочу зрозуміти, що для мене означає любов,
бо хочу, щоб він мене любив, хочу почуватися коханою
Він мене слухає, і мені це подобається.
Я — безнадійний романтик.
Отакої. Глянь на себе, милий!
Ти глянь!
Ти такий гарний, синку.
-Люблю тебе. -Ходи.
Я люблю тебе.
-Люблю тебе. -Як ти?
-Добре.
-Знаю! Ти такий гарний. -Так. Чудово.
Просто знай, що мама поряд.
-Знаю. -І це…
-Я пишаюся тобою, ти знаєш? -Дякую.
Я вражена цим усім. Ти дуже змінився.
Ти вже дорослий,
але що б не сталося,
ми триматимемося разом.
Так.
-Люблю тебе. Красуня. -Я тебе більше!
-Дякую, що прийшла. -Милий.
Мій малюк. Я буду поруч, попри все. Тож…
-Я пишаюся тобою. -Дякую.
-Так? Знай це. -Так, знаю.
-Гаразд. -Я хочу поцілувати тебе в чоло.
Не хочу лишити помаду.
-Усе гаразд. -Я люблю тебе, милий.
-Я люблю тебе. Гаразд. -Гаразд. Так.
НАРЕЧЕНА
ДЕЙЛ, ТАТО СТЕЙСІ
Яка красуня!
-Привіт, тату. Я в білій сукні. -Ти прекрасна!
Яка краса.
Потримай. Знаю, хочеш побачити туфлі.
Думав, що побачиш мене в білій сукні?
Наче моя особистість в одній сукні. Боже мій.
-Важливий день. -Так.
Ти готова?
В одну секунду почуваюся так, в іншу — інакше.
Чи маю я
бути впевненою у всьому в день свого весілля?
Чи не маю бути?
У тебе два варіанти сьогодні.
Знаю, тату.
-Візьмеш? -Дякую.
Ходімо?
Не можна плакати.
Усе буде добре. Поцілуєш?
Для мене важливо, що ти поруч.
Завжди поруч.
Ти це знаєш. Завжди.
-Роби, що вважаєш за потрібне. -Так.
Він чудовий хлопець.
Ти готовий?
-Так. -Готовий?
-Нема чого боятися, брате. -Я не боюся.
Я хвилююся, але більше радію.
Я піду до вівтаря і буду тим,
ким був увесь час, подивлюся їй в очі й скажу:
«Ось чому я тебе кохаю, і ось чому хочу, бляха, одружитися з тобою».
Ти знатимеш, що сказати. Як завжди.
ІСМАЕЛЬ І СТЕЙСІ
Боже мій.
Є в когось у кишені горілка чи текіла?
Як ви? Привіт!
Привіт!
-Як справи? -Добре. У тебе?
Усе гаразд.
Вітаю всіх. Дякую вам, що прийшли!
Радий усіх бачити.
Чорт.
Боже.
Ти обереш правильно.
-Дякую, тату. -Я радий за тебе.
-І я пишаюся тобою. -Дякую.
-Важливий момент. -Дякую.
Уставайте.
Хто віддає цю жінку під вінець до цього чоловіка?
Її мати та моя… І я.
-Той парубок! -Так.
-Усе добре? -Так.
Яка ти гарна!
Іззі, постав цю дівчину поруч.
-Величезна сукня! -Так!
Яка ти гарна! Радий тебе бачити.
Пані та панове, сідайте.
-Усе добре? -Так, чудово.
-А ти як? -Добре.
Так. Я поруч. Усе добре.
Покажімо нашу любов і підтримку Стейсі та Іззі,
побажаймо їм вічного щастя.
І почнімо цей чудовий захід із вознесіння нашої спільної любові.
Стейсі, Іззі, навпроти вас ваш найбільший прихильник. Ваша сумісність очевидна.
Багато хто вас знає, але мало хто розуміє.
Ваша любов і розуміння — ключ до подолання невизначеності в майбутньому.
Емоції та почуття змінюються, але ваша любов вічна.
Яке чудове відчуття, що ви знайшли саме цю людину.
На щастя, ви обоє в дуже хороших руках.
Тобі
важко відкритися,
але коли бар'єри впали,
то я зрозумів, що ти найніжніша й наймиліша дівчина, яку я зустрічав.
Тому я закоханий у тебе, бо бачу тебе такою.
Ти розумієш, коли я сумний, радісний, коли занурений у себе.
Я закохався в тебе.
Ніби грім серед ясного неба.
Я ціную тебе. Я обожнюю тебе.
Ти зробила мене кращою людиною,
і я завжди буду поруч, щоб заспокоїти тебе.
Буду тим спокійним чоловіком, який тобі потрібен.
Шлюб — це непросто. І стосунки теж.
І…
Коли натрапляєш на труднощі, то так легко втекти
й здатися.
Я ніколи не здамся і завжди боротимуся за тебе.
Я завжди боротимуся за тебе.
Я кохаю тебе всім серцем. Я завжди буду поруч, і просто…
Така гарна в цій сукні, правда? Може, ми…
Усе це сталося, ніби сніг на голову.
Але ти зробив усе, щоб я почувалася в безпеці.
Я люблю практичність, мислю реалістично, але з тобою дала волю емоціям.
Почала щось відчувати.
Завдяки тобі я хочу бути кращою, хочу робити те,
що не завжди подобається, але я хочу робити це заради тебе.
Ти — моя опора.
Усе навколо було штормом, а ти у ньому — спокійний прихисток.
Багато сталося за останні дні,
але я досі люблю тебе.
-І я тебе. -І завжди любила.
Ні з ким у світі я б не пройшла крізь це, крім тебе.
Іззі та Стейсі, ви обрали одне одного через сильний емоційний зв'язок.
Зовнішність, вік, фінанси та всі дрібниці реального світу
не мали значення для вас двох.
Зараз час вирішити, чи любов сліпа.
Іззі, ти береш Стейсі за дружину?
Ти обіцяєш любити її, утішати, шанувати й берегти,
забувши про інших жінок, до самої смерті?
Якщо так, будь ласка, скажи: «Так».
Так.
Стейсі,
ти береш Іззі за чоловіка?
Обіцяєш любити його, утішати, шанувати, берегти його
у хворобі й здоров'ї,
забувши про інших чоловіків, до самої смерті?
Якщо так, будь ласка, скажи: «Так».
Боже мій.
Я люблю тебе більше, ніж можу описати.
Хочу тебе ощасливити. Хочу дати душевний спокій.
Хочу бути з тобою, і хочу сказати «так».
Але я зроблю нам обом ведмежу послугу,
якщо скажу «так», відчуваючи, що нам багато чого бракує.
І понад усе нам потрібен час.
У нас не було часу.
Це те, що мені потрібно.
Тож я не можу сказати «так».
Сподіваюся, ти розумієш.
Я розумію.
І я люблю тебе.
Гадаю, що ми не так усе робимо, але гаразд.
Боже, мені справді краще.
Добре. Так і треба.
-Усе гаразд? -Так.
Я завжди був твоїм найбільшим прихильником.
І ти це знаєш.
І…
Буде справедливо, якщо ми будемо на своїх місцях.
Гаразд.
Ще раз дякую всім за підтримку.
Ви багато пройшли заради нас,
тож дякуємо вам.
Ми любимо тебе, Іззі.
Люблю вас.
Мені дуже боляче й сумно.
Не знаю. Я зробив усе, що міг.
Я боровся, а тепер ніби заціпенів.
Не знаю, що відчувати.
Навіть не знаю.
Я просто втомився від таких почуттів, якщо чесно.
Привіт, милий.
-Можна сісти поруч? -Так. Сідай тут.
Як почуваєшся?
Я дуже здивована.
Але зараз мене хвилюєш лише ти.
Не хочу нести негатив.
Не хочу тобі такого казати.
Я ж не така. Знаю… Ти всю душу віддав.
Так.
Ти віддав усе, що мав, задля цих стосунків.
Як матері мені боляче було це бачити.
Ми стільки всього пережили, відколи…
Відколи ти ще й не народився і…
Я розумію, що тобі зараз боляче.
Це все змусило мене згадати часи, коли…
Коли я водила тебе робити щеплення,
і тобі робили уколи.
Ти плакав і плакав,
і мені було так боляче, що я теж плакала.
Але я знала, що краще ти відчуєш той біль саме зараз.
Краще тобі болітиме зараз,
ніж потім, у майбутньому.
Але мене так зворушило те, що ти сказав.
Ти й не уявляєш.
Я побачила, як ти вилив свою душу,
І ще більше зрозуміла,
як я пишаюся тобою.
Я такий завдяки тобі. Тож…
-Милий! -Ти маєш це знати.
Дякую тобі за це.
З тобою все буде гаразд.
Я люблю тебе.
І я тебе дуже люблю, милий.
-Не здавайся, добре? -Нізащо.
Ти — партнер, який відкривається на повну.
На повну.
І я люблю тебе.
-Дякую. -Люблю тебе, милий.
Я люблю тебе. Дякую, що прийшла.
Я почуваюся добре.
Гадаю, він був дуже щирий.
Усе, що він сказав, дуже мило. Я говорила з його друзями.
Усі говорять лише чудові речі,
а вони знають його з дитинства.
Тож
він щирий.
Я дуже люблю його.
Він неймовірний. Він мене багато чого навчив.
Усі, з ким я говорила, казали: «Вони така чудова пара».
Так і є!
Ні про що не шкодуєш?
Ні.
Я сказала все, що думала.
Сьогодні я не була певна, що це правильно.
-Привіт. -Привіт.
Як ти?
Усе гаразд.
Я не думала, що почуватимуся так, коли стоятиму там,
і я не про погане. Я знала… Знаю, що люблю тебе.
Я стояла й думала: «Я його люблю».
Думала, що так нервуватиму.
А відчуваю полегшення…
Ніби тиск зник.
Гадаю, пережити це…
Це найважче.
Чому?
Бо хочу тебе ощасливити.
Тепер я дуже заплутався.
Не плутайся в моїх почуттях.
Наша подальша доля залежить від нас.
І я знаю, що буде нелегко.
Я хочу знову відчути нашу єдність.
І заради цього я готова на все.
Справді?
Так.
Мені потрібен час, аби довіритися тобі й твоїм словам.
Не знаю, просто зараз мені важко.
Зараз ми йдемо назад, не вперед.
Для мене все не так.
Не чекаю, що ти стрибатимеш від радості,
почуватимешся краще чи впевненіше.
Але я досі стою тут з тобою.
Так. Але в нас різні позиції.
Це розбиває мені серце.
Я люблю тебе.
Я хотів одружитися з тобою…
Для мене час не важливий.
Але це для мене.
Коли настане слушний час?
Ось про що я буду думати з тобою. Коли настане слушний час?
І чи колись він настане?
Вона сказала, що все відбулося надто швидко.
Але якщо я — її доля, то яка різниця? Ми можемо померти завтра.
Вона завжди шукає, що ж не так, недоліки.
Хочу, щоб мене любили, як люблю я.
Я на це точно заслужив.
Гаразд.
Певно, їй легше,
що це все минуло, що вона сказала мені «ні»,
усе вже скінчено, гадаю, вона… Так вона бачить ситуацію.
Менше тиску, менше цього чи того.
Уся срань реального світу тиснула на неї.
А я не звертав уваги ні на що.
Ні на зовнішність, ні на гроші, ні на драматизм.
Я зосередився на ній.
Я був у залі,
і там по телику йшов «Титанік»,
цей фільм — моє розуміння кохання.
Беззастережного й безумовного.
І це вся суть… «Хіба щось іще важливо?»
Кредитна історія важлива? А моє авто?
Хіба важливо, у якому кафе я вечеряю?
Для мене — ні.
Цікаво, чому тобі 33, ти самотня і неодружена?
Мені 29, і я можу дати тобі все, що не може дати багатий засранець
у 45, якого ти завжди шукаєш, і з яким завжди нічого не виходить.
Мені сумно.
ДЕНЬ ВЕСІЛЛЯ ЛІДІЇ ТА МІЛТОНА
Сьогодні день мого весілля.
Мій одяг витончений. Видно, що я — наречена. Видно ж?
ЛІДІЯ, 30, ГЕОЛОГИНЯ
Боже!
Хоча на нашому останньому побаченні Мілтон сказав:
«Ти надто емоційна. Ти невдало вийшла із ситуації», —
я не зможу перестати бути самою собою.
І я сподіваюся, що сьогодні він зрозуміє, що саме я — його доля.
Яка краса.
Уся ця фігня і всі сльози варті того,
бо я на 100% упевнена,
що знайшла того, хто…
Він неймовірний.
Привіт!
ЛІДІЯ, МАМА ЛІДІЇ
Почнімо вечірку!
Де наречена?
-Хвилюєшся? -Зовсім ні.
Дочекатися не можу. Я дуже рада.
-Досі впевнена? -Так.
Він — той самий?
Так!
Я зараз розплачуся.
Я не сумніваюся, що він — моя доля. Це точно.
У модулях він мені відкрився.
Любиш камені й мінерали — можемо оглянути під поляризаційним мікроскопом.
Ти ще той ботан. Обожнюю таке.
Любимо одне й те ж, у нас схожі знання про світ. Круть.
Я так хочу, щоб мене любили такою, яка я є.
Я пристрасна, щира й турботлива.
Гадаю, ти — чудова людина. Думаю, ти була б класною мамою.
Я люблю тебе.
Я закоханий у тебе.
-Будеш моєю пуерто-риканською дружиною? -Так.
Стану пуерто-риканською дружиною.
Боже!
Пережити це все — мій вибір, бо я хотіла знайти кохання,
хотіла знайти свого чоловіка.
І знаєш що? Я знайшла!
На 100%.
-Не хвилюєшся через вік? -Ні.
Я просто згадую себе у 24.
-Так, бо ми всі… -Тусили.
Усі ми так робили, але він…
-Він довів протилежне? -Так, довів.
Він точно свідоміший за мене у 24.
У нього ступінь магістра в області інженерії.
Він — перший, хто підходить до мене, аби впевнитися, що я не сумна,
що я щаслива… Ми все обговорюємо.
І саме цього я й хотіла. Хотіла того, хто міг би правильно
спілкуватися зі мною всіма можливими способами.
У вас була сварка?
-Він знає… -У нас були складнощі.
Власне, це було на останньому побаченні. Мені довелося вийти,
бо він заговорив про моє минуле.
-Назвімо його так. -Безіменний!
-Про того Волдеморта! -Так.
Сказав: «Ти невдало вийшла із ситуації. Ти надто емоційна». Щось типу того.
Він з осудом поставився до моєї реакції.
Мені було неприємно.
А він: «Мені не подобається твоя реакція».
Я йому розповіла про свої почуття, ми про це поговорили, він зрозумів мою ситуацію
і сказав: «Я тебе ні за що не засуджую».
Він вважає, що я маю дечого навчитися в нього,
а я сказала: «Ти маєш навчитися виражати емоції, змиритися з ними».
Але загалом ми чудово ладнаємо.
Я знаю, що він мене розуміє, і я розумію його ставлення.
Ми завжди поважаємо одне одного.
Ми розмовляємо щовечора перед сном, він милий, люблячий і турботливий.
Кожного вечора він обіймає мене, він сам хоче обійматися, бути поруч.
Він завжди казав мені: «Я не хочу тебе відпускати».
У мене ніколи такого не було.
-Чудово. -Я така рада.
Так.
Важко описати, що я відчуваю до Лідії, я…
Лідія дуже співчутлива, небайдужа.
МІЛТОН, 24
Я відчуваю, що вона та… про кого я мріяв.
Думаю, Лідія — саме та жінка, яка мені потрібна.
Я не спав з другої дня від учора, працював уночі.
Я закінчив сьогодні о сьомій ранку.
Відтоді я не спав.
Але сьогодні моє весілля.
Але те, що я працював усю ніч і не міг поспати, не зруйнує цей чудовий день.
Привіт!
-Привіт! Як справи? -Як справи?
-Ти як? -Оце красень!
Клас. Тобі й справжнього барбера привели.
ДЖОШ, СУСІД МІЛТОНА
ЗАХАРІ, ДРУГ
-Ми… -А мені можна?
Уперше до якоїсь події чепуриться.
-Я не щодня стрижуся. -То як почуваєшся?
-А ви як? -Тему не змінюй.
Я досить…
-Люксово. -Чому сумніваєшся?
Ти ніби нервуєшся.
Іноді найсильніша сторона Лідії стає її слабкістю.
Вона дуже відкрито показує емоції, іноді їй важко бути стриманою,
приймати продумані рішення у важкий час.
Чесно кажучи, я нервую, у мене мандраж, і це дивно.
Зі мною такого не буває.
У животі ніби…
Таке незрозуміле відчуття, як на американських гірках.
Чесно кажучи, чи існує хтось на 100% ідеальний? Гадаю, що ні.
Може, на 99,9% так,
але 100% — це число, яке я бачу нечасто.
Я маю дещо зробити.
-Одружитися? -Мені ще треба написати…
Обітниці?
-Мілтоне! -Боже мій.
-Мілтоне! -У когось є олівець?
Може, у мене є.
Бляха, та у вас усіх однакові рюкзаки.
-Олівців немає? -Ні, у мене немає.
Нічого немає.
-Ні, тут має бути олівець. -Ні.
Гаразд. Може, я маю.
Ти просто…
-Боже! -Та ну нафіг.
Що це?
-Боже. І чий це чувак? -Лідії так пощастило.
Боже.
Готова його побачити?
Так. Я готова.
Знаєш, як я кажу: «У мене погане передчуття?»
Зараз його немає.
Найважчі дні вже позаду.
Ми пережили за два дні те, що переживають за два роки шлюбу.
Боже мій.
І ми все подолали.
Це так чудово.
Чудово. Гадаю, я виходжу заміж за кохання свого життя.
Він — це мій спокій, захист. Він кращий, ніж я бажала.
Я знайшла Мілтона.
Боже!
Гаразд, дівчата, я піду одягати весільну сукню!
Уже чекаємо.
Так!
-Басе, допоможи! Бро! -Наче куряче крильце.
-Чуваче! -Годі.
-Ай. -Не можна його в люди пускати.
-Годі. Знімай. -Боже.
Ось. Ні, ось так.
Отак.
-Чорт. -Ну ж бо.
Ти все обдумав? Чесно кажи.
-Гадаю, так. -Гаразд.
Не знаю, друже.
Я б не приймав рішення, якби не обдумав усе.
Я справді відчуваю, що вона робить мене кращою людиною.
Ти кажеш, що вона дуже емоційна, а ти іноді…
-Ти іноді не… -Ти не емоційний.
Ти не такий емоційна, як вона.
Тобто…
Це своєрідний баланс. Я не ідеальний. Може, ви думаєте, що ідеальний…
Що?
-У тебе геть хребет неідеальний. -Іди ти!
Ти ж розумієш, що за десять чи п'ятнадцять років Лідія зміниться.
Це…
Це на все життя, розумієш?
Здається, щойно почав розуміти.
-Щойно? -Щойно?
Гаразд.
Ти глянь!
Я наречена!
Ти — найкрасивіша наречена.
Ти завжди будеш поруч.
Сама знаєш, що так.
Завжди.
Знаю.
Я знаю, що ти будеш щаслива.
Ви доповнюєте одне одного, урівноважуєте одне одного.
Надіюся, ти будеш дуже щасливою.
Люблю тебе. І дуже тобою пишаюся.
Будь щасливою.
-Насолоджуйся кожною миттю свого життя. -Насолоджуватимуся.
-Люблю тебе. -І я тебе.
Мені розбивали серце.
Ті всі самотні ночі.
Усі мої молитви.
Усі ці сумніви: «Боже, чи достойна я?
Що я роблю не так?»
А відповідь була переді мною.
Я обирала тих, у чиєму житті не було місця для мене.
І я знайшла кохання!
Отакої!
Боже!
Яка красуня!
-Яка ти гарна. -Неймовірна.
Стою зараз у…
Думаю, що це найкращий день.
Вільяме!
ВІЛЬЯМ, БРАТ
Боже!
Тільки не плач.
Такий красень! Іди сюди.
АЛЕХАНДРО, БРАТ
Якби не цей досвід…
Я люблю вас!
То я б не стояла тут. В очікуванні свого весілля.
Тепер я готова!
У мене є чоловік мрії.
Він — усе, чого я хотіла.
І навіть більше.
Почнімо вечірку!
Як справи, тату?
ДЖЕЙМС, ТАТО МІЛТОНА
-Приніс запонки? -Так, тут запонки.
У мене є… Тут ці.
Мені вони подобаються.
Мені ці подобаються.
Якщо мама не проти, залиш їх собі, бо вона мені їх купляла.
Маєш ще питання перед початком нового етапу життя?
-Чи маю питання? -Так.
-Про що? -Про будь-що.
Ти готовий взяти на себе роль
головного священника у своєму домі?
Так.
Люди питатимуть тебе про тривалість стосунків.
-Так, але… -Це не має значення.
-Так… -Ти знаєш, чого хочеш. Роби це.
Так.
Тільки пам'ятай, що у фазу медового місяця, це перші два роки,
усе чудово.
Тому це й фаза медового місяця.
-Два роки? -Так.
У нас прекрасне спілкування.
Хай так буде й надалі, не сприймайте одне одного за належне.
Ви маєте навчитися розумно вирішувати конфлікти.
Це найважливіше, що я тобі скажу.
Вирішувати все.
Так.
Я знаю, ти бачив багато наших із мамою сварок.
Так. Але це ваші стосунки. Вони від мене не залежать.
Але стосунки не розпадуться, лише якщо хотітимеш над ними працювати.
Ми виховували тебе якнайкраще.
Ми впевнені у твоєму виборі.
Побачимо, що буде далі.
Я б не робив чогось, якби не…
Я це розумію.
Гадаю, ти все для себе вирішив.
Гадаю, у всіх є сумніви.
Кожен думає, що в моєму житті ще буде купа проблем.
Гадаю, усі інші, крім нас з Лідією, нервують геть більше за нас.
Чесно кажучи, це найстрашніше.
Я думаю: «Бляха, я що надто наївний?»
Чому вони так думають?
Чи маю я дужче хвилюватися? У мене думки затьмарені?
ЛІДІЯ ТА МІЛТОН
ДЖЕССІКА, СЕСТРА МІЛТОНА
Зазвичай я досить спокійний.
Але, визнаю, серце б'ється на два рази за хвилину більше, ніж зазвичай,
тож, можливо, я трохи й нервуюся.
І скоро я подумаю: «Чорт».
Просто стій тут. Чекай на наречену.
Який же він гарний.
Мені застебнути?
Застебнути?
Верхній.
РИТА, МАМА МІЛТОНА
Він прекрасний.
Вітаємо на весіллі Лідії та Мілтона.
Готова?
Я дуже тебе люблю.
І я тебе.
Я завжди поруч.
Устаньмо, привітаймо наречену.
Гаразд.
Яка краса.
Гаразд.
Будь ласка, сідайте.
Ми зібралися тут сьогодні відсвяткувати один з найкращих моментів у житті,
віддати шану цінності й красі кохання,
побажати лише найкращого, того, що об'єднає Лідію та Мілтона у шлюбі.
Часто згадуйте про те, що ж привело вас обох сюди, до вівтаря.
Найголовніше — ніжність, лагідність і доброта,
на які заслуговує ваш шлюб.
Коли сонце сховається за хмарами негараздів,
згадайте, що це лише тимчасово.
Якщо кожен з вас візьме на себе відповідальність за спільне життя,
то ви насолоджуватиметеся, житимете в достатку.
Лідіє та Мілтоне,
сьогодні ми вшановуємо силу вашого кохання та міцність вашого зв'язку.
Я закохалася в тебе, бо ти обрав мене.
Наші веселощі, годинні розмови,
ти показав, що я для тебе на першому місці.
Я закохалася в тебе, бо ти слухав і розумів,
розумів мою сутність.
Насправді.
Я закохався в тебе в модулях, бо…
Ти мене зацікавила, випробовувала мене та моє мислення,
надихала ставати кращим.
У нас були злети й падіння,
завдяки твоєму зрілому спілкуванню
я зрозумів, що ти — моя доля.
Я ніколи не сумнівався щодо тебе,
і сподіваюся, що так буде завжди.
Ви закохалися в душі одне одного,
і вирішили одружитися наосліп.
Настав час вирішити, чи любов сліпа.
Лідіє, ти береш Мілтона собі за чоловіка?
Ти обіцяєш любити, шанувати, плекати й захищати його,
забувши про інших чоловіків, присвятивши себе йому?
Так.
Люблю тебе.
Мілтоне, ти береш Лідію в дружини?
Ти обіцяєш любити, шанувати, плекати й захищати її,
забувши про інших жінок, присвятивши себе їй?
Так.
Я думав, ти ще щось скажеш.
Він йому геть не сказав!
Ти ще не мав цілувати наречену!
А я думав, що треба було!
Та все гаразд. Розслабся.
Продовжуй.
Обручка…
-Ой. -У нас ще геть їх немає.
Обручки — це символ любові,
нескінченної любові
Ви носитимете їх весь час,
і вони відображатимуть не лише вашу особистість,
а й вашу пару.
Мілтоне, Лідіє, повторюйте за мною.
Я, Мілтон.
Я, Лідія.
Беру тебе, Лідіє.
-Беру тебе, Мілтоне. -За дружину.
За чоловіка.
Буду поряд з тобою.
-У хворобі й здоров'ї -І в багатстві, і в бідності.
І в радості, і в горі.
Обіцяю любити тебе.
З радістю оголошую вас чоловіком та дружиною.
-Можеш поцілувати наречену. -Нарешті.
Пані та панове,
пані Лідія та пан Джеймс Мілтон Джонсон.
Ти маєш бути щасливим.
Я щасливий!
-Умієш відкорковувати? -Звісно!
-Ні! -Я знаю, як це робити!
-Ага. -Я ж… Я кручу. Я впораюся.
Дивись і вчись.
-Я не злякався. -Ага.
Одруження — це мрія, що нарешті збулася.
Я така щаслива.
Він — усе, що мені потрібно.
-Допив? -Думав, ти теж.
Це ж, бляха, не шот.
Це ж не шот!
Поруч з тобою мені комфортно, я в безпеці.
Що?
Яка ти красуня.
-Я люблю тебе. -І я тебе.
У мене фата впала.
Боялася, щоб ти її одягав, бо…
Боже мій.
Як я тобі?
Боже. Такий сексі.
Моя наречена!
Пройдися. Звідти.
Хочу подивитися. Ну ж бо.
Я так робила. А де…
Я гадаю, що любов сліпа,
бо я зрозумів, що мені байдуже на зовнішність
і на заробіток.
Усі важливі в реальному світі речі йдуть на другий план,
коли з'являється особливий зв'язок із людиною.
Мені сумно, бо я віддав усе, що міг.
Але я заслуговую, щоб хтось любив мене так само, як люблю я.
Я заслуговую на взаємність через свої зусилля.
Я на це заслуговую.
Любов і справді сліпа.
Іззі розкрив мої емоції, хоч я думала, що це неможливо,
але я не впевнена на 100%.
Навіть упевненості для мене не досить, щоб я обрала людину на все життя.
Частково я шкодую, що не пішла далі.
-Ти вийдеш за мене? -Так!
Не спробувала пожити з Джей Пі, не познайомилася з сім'єю…
Я так тебе люблю!
І я тебе.
Бо мої почуття були до нього справжніми. Але серце каже, що я вчинила правильно.
Гадаю, моя нездатність відкритися відштовхувала жінок.
Це те, над чим я маю працювати.
Я все одно старатимуся, адже в кожного має бути пара.
Мені шкода, що я не зміг створити середовище, де Алія змогла відкритися
і почуватися в безпеці.
То ти нещодавно зрадила.
І це те, над чим я працюватиму,
я розвиватимусь, покращуватиму вміння спілкуватися,
щоб бути кращим у майбутніх стосунках.
Кохання — це спосіб мислення, стиль життя, щоденний вибір.
Цей експеримент став для мене дуже дивним викликом,
такого в мене ще не було.
Не віриться, що якась дівчина тобі щось сказала, і це стало між нами.
Уче, вибач!
Шкода, що я так пішла від тебе.
Я люблю тебе.
Я навчилася не боятися відкривати для себе можливості,
що спершу можуть лякати.
Я зрозуміла, що я точно не ідеальна людина.
Я не завжди приймала найкращі рішення.
Я хочу бути з тобою.
Я облажалася і… Вибач.
Але я зможу мати здорові стосунки.
Ні, це Кріс. Ми офіційно разом.
Кохання та відданість — це велика праця,
але я не здамся.
Усе гаразд?
Я вважаю, що любов сліпа, бо… Для мене емоційний зв'язок
важливіший за фізичний.
Я виріс, зрозумів, що іноді кохання буває дуже неочікуваним.
Треба слухати своє серце. Я оптимістично й радісно налаштований щодо
майбутнього.
Побачимо.
Ну ж бо, ось і наші наречені!
-Ми одружені! -Ми одружені!
Неймовірно почуваюся!
Так, друже!
Усі ключові думки змусили мене зрозуміти, що це правильне рішення. Усе вирішено.
Важливо лише те, що ми щасливі одне з одним.
Ми мотивуємо одне одного бути кращими.
Ми любимо одне одного.
І це також.
Якби я мала описати свої стосунки одним реченням, це було б:
«Неідеально ідеальні стосунки».
Це як розуміти? Англійську тобі б ще підучити.
Я потім тобі поясню.
Разом. Зробімо це разом.
-Не можна так. -Треба згори.
Ні! Знизу.
Ні, згори.
-Це лише початок. -Я вірю, що любов сліпа.
Я вийшла за людину, про яку й мріяти не могла.
Я готова почати своє життя з чоловіком.
Нова ера.
Початок нашої вічності.
-Люблю тебе. -І я тебе.
Боже! Зараз кинеш мене. ти що робиш?
-Намагаюся триматися. -Отак.
ЛЮБОВ СЛІПА
Переклад субтитрів: Юрій Пасічник