Тіффані, чи згодна ти стати дружиною від сьогодні і надалі…
РІК ТОМУ
Бретте, я згодна.
Так.
З великою радістю оголошую вас чоловіком і дружиною.
Я думаю, це не для нас.
Маршалле, я не можу тебе любити.
-Як ти? -Як справи?
Побачимося. Може й ні.
-Ні. -Гаразд.
РІК ПО ТОМУ
Ми одружилися. Була така метушня.
-Але все одно весело? -Дуже.
Схоже, це найдовший і водночас найкоротший рік у моєму житті.
Привіт!
А також дружба, що випливає зі стосунків, це так добре.
-Привіт! -Привіт!
Я не думаю, що всі рухаються далі.
-Як справи з Полом? -Ми стали ближчими і рухаємося далі,
а потім: «Чому ти досі зі мною розмовляєш?»
Звичайно, я маю до тебе почуття.
Так. Думаю, що між нами ще є напруга.
Я не знаю, як ти з ним спілкуєшся
кожного дня. Йому неначе шість років.
-Ти бачила Маршалла? -Він не відповідає.
Я й гадки не мала, що ви будете такими уїдливими.
Це просто відстій.
Не думаю, що коли ми зустрілися, я усвідомлювала
жертву, яку ти приніс заради мене і заради нас.
Цей шлюб складна річ. А я хотіла простоти, так?
Це правда.
Ви ставите чорну любов на п'єдестал.
-Ось із ким я хочу провести життя. -Сильні слова.
Я це відчуваю.
Коли він веселий, то співає більше.
Було декілька одно- або двогодинних сеансів серенад.
-Від однієї до двох годин? -Так.
Кохання не веселе, коли немає трохи дивацтв.
СІЄТЛ, ШТАТ ВАШИНГТОН
ТІФФАНІ І БРЕТТ
Це так круто.
-Дякую. -Добре.
Насолоджуйтесь.
-Дякую. -Дякую.
Хочете, щоб я почала?
Хочеш, щоб я почала?
Ти завжди кажеш: «Ми Брауни».
Так.
-Ти завжди так робиш… -Це просто з язика злітає.
Привіт усім.
Ми Брауни.
-Це вона каже. -Ми досі запалюємо.
Це прекрасно.
Дуже красиво.
Я постійно гуляла цією набережною вранці.
Наскільки сильно ти сумуєш за Сієтлом?
Портленд гарний. Просто він повільніший.
Тож до цього треба звикнути.
Але ж ми там, ти там, тож…
Для тебе це була велика зміна.
-Так. -І…
Якщо я не казав цього раніше, здається, таки казав,
просто хочу повторити, який я вдячний
за те, що ти зробила цей крок для нас.
Звичайно.
Ми одружені вже рік.
Досі щасливі у шлюбі.
А після нашого весілля,
ми переїхали до Портленда через роботу Бретта.
Я люблю цього хлопця всім серцем.
Я теж люблю тебе.
Дякую.
-Ні. Ти чистий. -Добре.
Це моя м'яка жіночна ера.
Ніщо нас не напружить.
Я намагаюся робити речі, що включають догляд за собою та оздоровлення.
-«М'яка жіночна ера». Зрозуміло. -Так.
Гадаю, це привернуло мене до тебе… Я був такий зосереджений,
не те що надто серйозний, але ти значно більш розкута, грайлива.
Так.
Може, вона є необхідною мені гармонією, щоб виявити
деякі з цих рис.
Назовні.
Ця частина моєї особистості не дуже проявляється, але я вкрай веселий.
-Ти дуже кумедний. -Я знаю.
Кого ти найкраще можеш удавати?
Думаю, Зака.
Тобі потрібно усвідомити, Тіффані, що я закоханий у тебе.
Я кохаю тебе всім серцем.
ЛЮБОВ СЛІПА ПІСЛЯ ВЕСІЛЛЯ
Гарний день.
БЛІСС І ЗАК
Просто чудовий.
Нарешті потроху виходить сонце. Так холодно.
Гаразд.
ФРАНЦИСКАНСЬКЕ ЗДОРОВ'Я ВІРДЖИНІЇ МЕЙСОН
-Вітаю. -Привіт.
У вас запланований прийом?
-Так. -Гаразд.
Це Гойтовскі. Ти не сказав зі мною.
Думаю, краще, щоб ти це сказала.
Бо ми такі…
Якщо більш культово, то: «Це Г…»
Зробимо це. Готова? Один, два, три.
Це Гойтовскі.
Я маю на увазі, що ти робиш це невиразно. Надто байдуже, любий.
Виходить дивно, якщо казати це невиразно.
Ми Гойтовскі.
Краще не робіть так.
Так і зроблять.
Як ти, любий?
Добре. Так. Я готовий.
Справді? Не нервуєш?
Як ти почуваєшся?
Добре.
Зі мною все гаразд. Усе добре.
-Я кохаю тебе. -Я теж тебе кохаю.
Ми вас запрошуємо. Будь ласка, йдіть за мною.
Як на мене, найкраще в шлюбі те,
що є людина, яка буде з тобою до кінця життя,
що ви писатимете свою історію разом.
Прийом буде тут, можете сісти.
Дякую.
КІМНАТА ОГЛЯДУ ЧЕРЕПАХ
Кімната черепах. Мені подобається.
Вони такі чудові тварини.
Я ніколи не думала: «Мені потрібен партнер у житті».
Я думала: «Було б непогано».
Але коли він з'явився в моєму житті, я змінилася.
Я стала набагато кращою, чесно кажучи,
це одна з найкращих речей стосовно шлюбу. Це добре.
Так. Ми дуже виросли.
Блісс не любить, коли я кладу сюди руку.
Це негарно виглядає.
Надто фамільярно. Доводиться тримати руку низько.
-Вітаю. -Привіт.
Як справи? Я лікар Даве.
ЛІКАР РАХУЛ ДАВЕ ЛІКАР БЛІСС І ЗАКА
-Приємно познайомитися. -Вітаю.
Приємно. Розкажіть, як почуваєтеся після щеплення?
-Здається, минуло вже вісім місяців. -Так.
Це чудово.
Зазвичай результати є приблизно за шість місяців.
Різниця є відчутною десь за два місяці.
Одна з речей, яка мене здивувала,
те, що я кохав Блісс, коли ми одружилися.
Але цей рік… З огляду на рік, що минув,
тепер я кохаю її ще більше.
І я ціную її набагато більше.
Вона така турботлива, любляча і…
Тому я однозначно хочу створити сім'ю.
Отже, ми в кабінеті лікаря,
бо потрібно зрозуміти дещо про наших малюків.
Про наших пухнастих малюків, Заку.
Заку треба зробити щеплення від алергії.
У нас багато часу на роздуми про дітей, і ми нікуди не поспішаємо.
Які у вас були симптоми до щеплення?
Коли я перебував деякий час у приміщенні з котами чи собаками,
мені ставало значно важче дихати.
Моїм тваринам довелося жити з моїми родичами…
Розумію. Звичайно.
…поки ми з'ясували причину алергії.
Це досить сильно вплинуло на наше життя, я б сказала.
І ми повернули Ашера, нашого пса, кілька місяців тому, і він…
Іноді він спить у нашому ліжку, тож усе йде непогано.
Було дуже важко відсилати моїх маленьких пухнастиків.
АШЕР ПЕС БЛІСС І ЗАКА
Вони — моє життя.
БЛАЙТ КІШКА БЛІСС І ЗАКА
Я люблю їх по-справжньому, як дітей.
Якось Зак сказав: «У мене для тебе маленький сюрприз.
Я хочу прочитати тобі оповідання».
Він написав оповідання про Ашера і Блайт, про те, що вони телепати,
що вони розмовляли один з одним і ніби бачать майбутнє.
Фактично у цій історії він поділився зі мною,
що ми заберемо Ашера додому. Це був наймиліший вчинок.
Я аж розридалася, і того ж дня ми забрали його додому.
Ти завжди кажеш, що кохаєш мене,
але ти також доводиш це своїми діями, і я обожнюю тебе за це.
Е. МАРТІНЕС
ЧЕЛСІ І КВАМЕ
Гей! Це Аппіа!
Ми одружені вже рік.
Так. Живемо пречудово. Ми процвітаємо.
Я тут із моїм найкращим другом і моєю дружиною Челсі.
ВУЛИЦЯ ЕДГАРА МАРТІНЕСА
Ви вже розігрілися?
Я дуже хвилююся, але я в захваті!
-Усе буде чудово. -Ми в порядку. Я хвилююся за неї.
Наразі моє улюблене в подружньому житті —
безумовно, те, що ми проводимо ночі разом.
Ми їмо разом, а після цього іноді граємо в гру, де ми…
Коли йдеться про настільні ігри, ми доволі активні суперники.
Кваме щоразу перемагає мене.
-Моя дружина зараз розлютиться. -Так.
КВІНТІН БЕРРІ
-Швиденько. -Можна фоткати.
Я впораюся.
Я пішла на цей експеримент, щоб знайти кохання свого життя, щоб вийти заміж,
і я знайшла свою долю.
Але я дійсно ніколи не думала про переваги.
-Боже. Дякую. -Радий знайомству. Дякую.
Наприклад, кидати першу подачу за «Маринерс».
-Як мило. -О Боже!
Наші футболки.
Так, це круто.
На них наші прізвища, друзі.
Поглянь, які рожеві, Челсі.
Вони ідеальні.
Я дуже люблю спорт. Я жіночна, але спортивна.
Я знаю спортивні правила.
Не глузуйте: «Вона любить рожевий, але не знає правил
американського футболу, бейсболу і футболу».
Ні, це не так.
Я знаю правила.
-Перепрошую? -Ти знаєш правила?
-Я знаю правила. -Вона знає правила.
Зіграймо в м'яч!
Зіграймо в м'яч.
-Я радий, що ти це зробиш, Челс. -Так.
Ми дуже зблизилися з іншими парами.
Челсі і Кваме живуть за сім хвилин від нас.
Ми бачимося щонайменше раз на тиждень.
Ми з Челсі щодня говоримо по телефону.
Ми настільки близькі, що коли подорожуємо разом,
живемо в одному готельному номері з двома двоспальними ліжками.
Є дуже мила фотографія Зака і Кваме,
які сплять на протилежних ліжках, і їхні руки звисають
неподалік одна від одної.
Досить кумедно. Тож ми такі щасливі
бути тут, разом із Челсі і Кваме,
і бачити, як Челсі кидає свою подачу.
Це важливий момент.
Я знаю, що ти думала про це, готувалася до цього.
Я радий за тебе. Я радий за нас.
-Не доводь мене до сліз. -Ти зараз вийдеш туди.
Ти чудово впораєшся.
Ти зробиш найкращу першу подачу, яку коли-небудь бачив цей стадіон. Зрозуміло?
Я кохаю тебе.
Я теж кохаю тебе.
-Я хвилююся. -Зробімо це.
-У тебе вийде. Ну ж бо. -Я плачу.
Ти зможеш.
АППІА ГОЙТОВСКІ
ЛОСЬ
Вітаємо на матчі «Маринерс» на стадіоні T-Mobile Park.
ТОМ ГАТІЛЕР КОМЕНТАТОР
Боже, я так нервую. Це неймовірно!
Пані та панове, зустрічайте…
ЛОСЬ ТАЛІСМАН «МАРИНЕРС»
…зірок 4 сезону серіалу з Сієтла «Любов сліпа».
Оплески!
Це ви?
А тепер на першу подачу для нас сьогодні
запрошуємо Челсі Аппіа та кетчера Джарреда Келеника.
ЛЮБОВ СЛІПА СЕЗОН 4
Гаразд, Челсі.
Станеш у центр?
Ти зможеш, подруго.
Гарна подача.
-У тебе вийшло! -Добре вийшло?
ДЖАРРЕД КЕЛЕНИК «СІЄТЛ МАРИНЕРС»
Люблю вас!
Молодець.
-Зробила все, що могла. -Приємно. Я Джарред.
Привіт. Рада знайомству.
-Джарред. -Блісс. Приємно познайомитися.
-Як справи? Джарред. -Кваме.
-Ну як? -Чудово.
Чудово. Не пройшло повз мене.
Дякую Челсі, Кваме, Заку і Блісс за те, що були тут сьогодні.
Вітаємо!
Полетів прямо.
Молодець.
Він зловив його рукавицею, не довелося гнатися. Все ідеально.
Моя спортсменка.
Моя зіронька!
Вона наша зіронька.
МАЙКА
БАР «М»
Боже!
Привіт! Яка ж ти гарна!
ЕЛІЗАБЕТ МАМА ПОЛА
Боже! Майка!
Боже мій. Я така рада тебе бачити. Ти така гарна!
У нас досі однакові зачіски!
Боже. Так приємно.
Ми з Ліз спілкуємося буквально щодня.
Вона любить переписуватися.
Я часто з нею спілкуюся, і, чесно кажучи, це приємно.
Я зовсім не хочу, щоб Пол почувався ніяково,
але дружба з Ліз
дає мені впевненість у коханні, яке було в нас із Полом.
Тож можливість зберегти цю дружбу багато значить.
Тут так приємно перебувати. Я хочу переїхати сюди. Я хочу тут жити.
Я б хотіла, щоб ви були тут. Я теж переїхала.
Тобі тут подобається?
Тут добре. Я сумую за Сієтлом, за родиною та друзями.
-Отже, добре. -Нічого не можу вдіяти.
-Ти така гарна. Господи. -Це тому, що я ваша близнючка.
-Ви така гарна. -Якби це було правдою.
Майко, мені вже шістдесят, але я протестую.
-Ви не виглядаєте на 60 років. -Бо мені досі 29.
Нікому не кажіть, то й ніхто не здогадається.
Гаразд. Це буде нашим секретом.
Знаєте, я рада вас бачити.
Я трохи хвилювалася, якими будуть наші стосунки
після всього.
Я не хочу перегинати чи ставити Пола в незручне становище.
-Ні. -Я трохи хвилююся через це.
Я завжди казала, що хлопці дурні.
Що б він не думав, ти — моя подруга, і я люблю тебе,
і так завжди буде між нами.
Це так мило.
Які б проблеми не були у Пола, це на його совісті.
Хіба ти не згодна?
Так, звісно.
Я така щаслива, що ви тут. Зустріч із вами — благословення.
Я не хочу створювати якісь проблеми між вами.
-Такого не буде. -Це була моя єдина турбота.
-Я рада бачити вас… -Я знаю.
…і проводити час із вами. Це так весело.
Нічого не можу з собою вдіяти. Я така рада тебе бачити.
Я теж. І дуже сумувала за вами.
Як у вас із Полом справи? Серйозно?
Я не можу запитати його, як тебе, бо ми дівчата, так?
Я знаю.
Серйозно, вже пройшло трохи часу.
-Дякую. -Будь ласка.
Це важко. Думаю, ми були на етапі, коли
якщо ти не розглядаєш мене у ролі матері
або не уявляєш нас у шлюбі за 10 років,
навіщо намагатися?
Навіть уявити Майку в ролі матері
мені було досить складно.
Деякі люди мають таку рису як турботливість.
Я не знаю. Але як би не намагався,
я просто не можу цього розгледіти.
Я не злюся, що він так вважає. Це… Розумієте, я…
Чи думаю я, що він правий? Ні.
Я не злюся, що він це відчував або що так сказав,
лише засмутилася, що він мені цього не казав.
Зараз я думаю, що ми обидва відновлюємося…
І розмірковуєте.
Важко, коли ти злишся на когось,
а він єдина людина, з якою ти хочеш поговорити.
-Овва. Така собі пастка. -Ми обидва в такому стані.
Крім того, в нас були справді чудові стосунки,
звісно, через це дуже боляче.
Найкраще, що можна зробити — підтримувати один одного.
Так.
Так. Скажу тобі від щирого серця.
Наскільки я розумію, Пол із кимось спілкується.
Це дуже сильно зачіпає мене за серце.
-Це важко чути. -Так.
Особливо, коли я ще не забула його.
Я так почувалася, коли розлучилася з батьком Пола.
-Це важко, але… -Так.
Я не знаю, як її звати.
Я не дуже розумію, що значить: «Ми спілкуємося».
Але усмішка, яку я бачила у Пола,
коли він був з тобою, незрівнянна.
Я зламаю їй коліна.
Щоб ти знала.
Майко, вчора ввечері ми з ним розмовляли,
і він був майже зухвалим.
Він казав: «Я кохаю Майку. Я кохав і досі кохаю її».
Час. Вам обом потрібно більше часу, перш ніж він скаже «так».
Гадаю, що між нами ще залишилися почуття.
Неможливо передбачити, яким буде майбутнє.
-Так. -Але…
-Ми потроху спілкуємося. -Добре.
Трохи важко розповідати про наші стосунки на даному етапі.
Думаю, ми обидва остерігаємося, жоден не хоче казати першим:
-«Гей…» -«Між нами досі щось є».
Думаю, ми обидва трохи стримані щодо цього.
Він безумовно схожий на свого батька у спілкуванні, тож…
Ми з цим, безумовно, боролися.
Можливо, тобі доведеться витягнути це з нього.
Як романтично! Мені подобається. Кохаю тебе.
ДЖЕКІ І ДЖОШ
Такий вже я є.
Я люблю сири. Трохи шампанського. Можеш відкрити шампанське?
У мене непереносимість лактози, але…
Я знаю.
Це був важкий рік.
Мене засипали питаннями в інтернеті.
Знаю, що я не ідеальна,
але, прийшовши сюди, я не очікувала,
що закохаюся в зовсім іншого, ніж кого я вибрала.
Заспокойся.
З моїм чоловіком усе гаразд. Мені байдуже, що ви скажете про його вуха.
Не страшно. Я облизуватиму їх щоночі.
-Спробую не влучити тобі по обличчю. -Не треба. Бо вийдеш побитими.
Ти вмієш відкорковувати ці пляшки?
-Боже, лише поглянь на це. -Гей.
-Що? -Колись усе це може стати твоїм.
Будеш добре поводитися, це може стати твоїм.
Ти зробиш це для мене?
Ось так.
Спочатку тобі. Жартую.
Ти не знала, що я романтик.
-Ти такий романтичний. -Ти навіть не знала.
-Я думаю про тебе, а потім про себе. -Так.
Чому в тебе більше?
Бо я великий татко.
-За нас. Я кохаю тебе. Дякую. -За нас. Я теж кохаю тебе.
Дякую тобі. Не можу повірити, що минув рік. Довгий рік.
Так!
Здається, що ми разом вже 50 років.
Боже.
Радий, що в суботу в нас будуть ключі від нової оселі?
Я радий за нас, це наша перша квартира.
Багато людей казали: «В них нічого не вийде».
Вони бажали нам розлуки.
-Так. Вони казали: «Їм не вдасться». -Так.
«Їм не вдасться». «Вони не втримаються».
Можеш погодувати мене? Давай будемо романтичними…
Важко.
Я думав, ти спіймаєш. Бачиш, яким романтичним я можу бути.
Ти кинув це в мене.
Іноді життя підкидає речі, а ти цього не очікуєш,
і тому я так із тобою вчинив.
Я жартую.
Про цей ніж ти мені казав?
-Так, він такий гострий. -Так.
Тепер підсмажити з обох боків, а потім покладемо в тарілку та сховаємо
це в мікрохвильову піч, щоб ніхто не з'їв.
ПОЛ
Ти знав, що гумбо завжди треба розмішувати проти годинникової стрілки,
через те, що так надсилаються молитви, щоб запобігти активному сезону ураганів.
-Я ніколи цього не чув. Дотепно. -Так казав твій тато.
Клас. Отже…
Можна я розповім про нову дівчину, з якою зустрічаюся?
У тебе з нею багато спільного?
Їй подобаються подорожі, любить їжу.
Вона дуже підтримує всі мої захоплення,
-що не властиво Майці. -Справді?
Я не знаю. Таке відчуття, що вона…
Здається, Майка терпіла мою їжу.
-Так. -Ця дівчина обожнює її.
-Вона вродлива? -Так, дуже.
Ясно. Просто ви з Майкою були чудовою парою.
Так.
Це важко, знаючи, що досі любиш когось,
та все ж хочеш рухатися далі в житті…
В іншому напрямку, гадаю.
Ви обоє розмовляєте як друзі?
Так. Я говорив сьогодні з нею.
Смачно пахне.
-Справді? -Відчуваєш запах?
Прикрути вогонь. Знаєш, щоб цибуля і все стало ніжним.
-Може, сядемо, поки воно тушкується? -Так, давай сядемо.
Звучить банально, але найбільшою зміною, яку помітив у собі,
може бути просто емоційне усвідомлення.
Експеримент змусив мене думати про себе,
а до цього це не було пріоритетом.
Думаю, краще прислухатися до своїх почуттів.
Було важко зустрічатися з Майкою.
Після весілля їй довелося повернутися до Аризони,
тоді ми вперше розлучилися.
Боже.
Це було дивно. Ми думали: «Це буде важко».
Ви були як подружня пара.
Певною мірою.
Але я приїжджав до неї на вихідні.
Ми зависали. Гарно проводили час.
Але одразу після цього Майка сказала: «Я хочу припинити зустрічатися».
Думаю, тоді я не був готовий
припинити наші стосунки.
Тому що я вважаю, що якщо ти когось кохаєш,
це твоя людина, треба віддавати цьому пріоритет понад усе.
Хай там як, вона вирішила покінчити з цим, і сказала:
«Може, ми зустрічатимемося, якщо знову опинимося в тому ж місці».
А я подумав: «Ні, так це не працює».
Не можна зустрічатися, тільки коли зручно.
Точно. І тоді вона переїхала до Сієтлу.
-Тепер вона хоче зустрічатися. -Час — це найголовніше.
Час — найголовніше.
Майка — гарна дівчина.
Упевнена, що вона прискіпливо вибирає чоловіків на побачення.
Вона не могла бути прекраснішою.
Це було смішно. Я про те, що ти сказала мені в день весілля.
Ти сказала: «Все, окрім "так", це "ні"».
Можливо, я почув це тоді…
Майка сказала: «Ти перший». А не «так».
Так!
-Якщо б Майка сказала так першою… -Думаю…
…можливо, це змінило б твою думку?
Бо йдучи дорогою до вівтаря, ти аж тремтів
та сказав: «Мамо, я не знаю, що сказати».
І за мить до того, як ви зустрілися біля вівтаря, ти сумнівався.
Так. Згадуючи ті події,
я не знаю, що це за відчуття, коли хтось обрав тебе,
запевнив тебе, сказав «так» біля вівтаря.
Тож не можу сказати, як би я відреагував, якби це сталося.
Хтозна? Просто «А що як?»
спадає на думку. А що як? Ти міг сказати «так».
Так.
Мабуть, якби ти з'явився біля її дверей, став би на коліно,
з квітами та цукерками, благав і просто сказав:
«Решту життя я намагатимусь повернути тебе.
Ти згодна?», мабуть, вона б погодилась.
Це моя думка. Вона мені цього не казала.
Думаю, вона хотіла б зустрічатися зі мною, якби я на це погодився.
Так.
Якщо ти так вирішив, відколи вона розлучилася з тобою,
скажу тобі пораду. Проси — і дано тобі буде.
ГРОМАДСЬКИЙ РИНОК ФЕРМЕРСЬКИЙ РИНОК
ЧЕЛСІ І КВАМЕ
Боже мій. Яка краса! Очманіти.
У різному освітленні… Тепер я не бачу фіолетового.
А я бачу фіолетовий колір. Я бачу фіолетовий і зелений із цього боку…
Знаєш що? Це чарівна сукня.
Так. Це справді відпадна сукня.
Це чарівна сукня. Цікаво подивитися на твоє вбрання.
Уперед Річний ювілей
РОКІ ПЕС ЧЕЛСІ І КВАМЕ
Дозволь мені накинути штани Так
Ми з нетерпінням чекаємо святкування з іншими парами.
Здається, ми ніколи не святкувати подію з усіма трьома парами.
Нам ніколи це не вдавалося.
Ні, ніколи.
-Це буде вперше. -Так.
Ми були один в одного на весіллях.
Зак і Блісс та ми з Кваме відзначили наші шестимісячні ювілеї.
Ми замовили торти і все таке. Це було так чарівно.
Так.
Тіфф і Бретт у Портленді, вони не змогли приїхати.
Що ти думаєш про… Отак виглядають мої штани.
Зніми ці шкарпетки.
Я зніму шкарпетки. Їх буде знято, гаразд?
-Прошу. -Шкарпетки не пасують до одягу.
-Будь ласка, зніми. -Я їх зніму.
Ні, це дивно. Зніми футболку.
Я здатен зняти футболку. Роблю це вже 33 роки.
Я не маю знімати твою футболку. Люблю, коли ти робиш це сам.
І люблю роздягати тебе іноді. Досить часто. Щодня.
Кваме рулить, Кваме красунчик.
Що?
Це правда. Так і є.
Я дійсно крутий. Це так.
Овва, Кваме Аппіа в президенти!
Я звертаюся до народу.
-Звернися до мене, любий. Боже мій. -Так?
-З річницею. -Ти такий гарний.
СКЛЯНИЙ САД ЧІХУЛІ
БЛІСС І ЗАК
Привіт! Яка розкіш!
-Ти схожа на Барбі. -Яка краса. Люблю тебе.
-Навзаєм. -Як ви?
-Погляньте на них. -Привіт! Це Брауни.
ТІФФАНІ ТА БРЕТТ
-Як справи? -Як ся маєте?
-Правда, тут гарно? -Розкішно.
-Як справи, друже? -Заку.
-Радий вас бачити. -Усе це, тут повно…
Мені дуже кортить відсвяткувати нашу річницю
з іншими парами.
Це наші друзі, ми спираємося на підтримку одне одного.
Думаю, між нами, дівчатами, ми досі переглядаємося.
Ми такі: «Невже це дійсно сталося?»
Ми дійсно знайшли своїх чоловіків. Я знайшла свого чоловіка. Свого коханого.
-Я теж. -Так.
Хто перший переломить хліб?
Я не чекатиму, бо не їв з полудня.
-Масло смачне. -Так.
-Люблю масло. -Чудове.
Нехай запакують мені цього масла на виніс.
Серйозно. Виделкою… Цілу ложку.
Що ви відчуваєте після першого року офіційного шлюбу?
Відчуваєте, що час швидко промайнув?
Як на мене, це найдовший та найкоротший рік у житті,
бо було безліч подій, ми стільки всього зробили.
Але здається, ніби це було вчора.
Відчуваю, наче знаю його все життя.
Днями я заходила в наш будинок і подумала,
що він мій найкращий друг.
Я ніколи в житті не була такою яскравою, доки не зустріла його.
Я рада за тебе.
-Я теж відчула, що час швидко минув. -Так.
Зараз усе добре. Гадаю, був період адаптації.
Я звикаю до Портленда.
Мені подобаються ранкові прогулянки.
Я гуляла біля парку Олімпійських скульптур.
-Така краса. -Так.
Так.
Мені бракує ранкових прогулянок, та я знайшла новий маршрут.
Навряд він такий же гарний, як водойма.
-Той парк важко перевершити. -Так.
Ще б пак. Але…
Я призвичаююся до нового способу життя,
а він намагається полегшити все для мене.
-Тож усе йде непогано. -Я намагаюся.
Так. Усе нормально.
Так.
Гадаю, твоя людина — це та, з якою ти можеш бути собою.
Усе зводиться до того, що ти можеш дуркувати як завгодно.
-Еге. -А їй це в тобі подобається.
Так.
Кохання не веселе, коли немає трохи дивацтв, розумієш?
Саме так.
Круто бути справжньою собою і відвертою зі своїм партнером.
-Це дійсно чудово. -Так.
-Він часто співає вдома? -Люблю тебе.
Досить часто. Так.
Просто співає чи співає тобі? Зак часто заводить мелодію?
Можу сказати, що певні співи є щодня.
Коли він веселий чи в гарному настрої, співає більше.
Було декілька одно- або двогодинних сеансів серенад. Так.
Одну або дві години?
Так.
Я була така сонна та стомлена, напівспала.
Він співає домашнім улюбленцям. Це так мило. Їм подобається.
-Блайт любить мої співи. -Невже?
Певно, більше, ніж я.
Я думала, Блайт зараз не з вами.
Ні. Він співає, коли ми її навідуємо.
Від мене вона тікає, бо сердиться, що я її покинула.
Так.
Ми сподіваємося скоро повернути її.
За місяць після нашого медового місяця.
Тіфф.
-Помітив. Ні. На зубі. -У тебе трохи…
-Я помітив. -Ні.
-Я допоможу. -Дякую.
Якби я не сказав про це до кінця розмови…
Оце справжня дружба.
Ти її попередив, а чоловік допоміг дістати.
Для мене найкраще в подружньому житті
це те, що є людина, яка мене розуміє.
Я знаю, що він не засуджуватиме мене,
навіть коли я сумніваюся в собі, він…
дає мені впевненість, як на мене, це прекрасно.
Я завжди хотіла просто побути з Бреттом наодинці.
Поїхати в перший медовий місяць подалі від усіх.
Він здивував мене вечерею на пляжі, я лише казала:
«Любий, поглянь на зорі. Давай залишимося тут на ніч».
І слухали морський прибій, це була чарівна мить.
Тоді вперше були тільки ми вдвох.
Зі свого боку, вона організувала незабутню подорож у Картахену.
КАРТАХЕНА
-Він не знав? -Так, я не знав.
-Він не знав. Це був сюрприз. -Тіфф!
Я хотіла перевірити, наскільки він спонтанний.
-Це так круто. -Найкраще в тому,
що для мене ніхто ніколи не організовував подорожі, тож…
-Це було чудово. Дякую. -Завжди рада, любий.
Скажу, що ми з Кваме поки так багато не подорожуємо.
У нас не було можливості через мій розклад, роботу і наше життя.
І я хочу визнати жертву,
яку приніс мій чоловік, адже це було великою частиною його життя.
Навряд чи коли ми зійшлися,
я усвідомлювала ту жертву, яку ти приніс задля мене, задля нас.
Я сиджу і слухаю всі історії,
і мені сумно, що ми цього ще не робили.
Так.
Я знаю, прийде і наш час для цього,
і я хочу побачити світ із тобою,
я дуже пишаюся тим, чого ми досягли за цей рік.
Боже.
-Ми пишаємося вами. -Так.
Люблю тебе.
Гадаю, на початку нашого шлюбу Кваме намагався пояснити мені
про його подорожі і стиль життя.
Та навряд чи я змогла повністю осягнути цю жертву.
Я завжди уявляв…
Такий стиль життя, коли ми з партнеркою подорожуватимемо світом…
Але тепер постає питання, адже в нас з'явився Рокі.
Тож уже не можна просто зірватися і поїхати.
У тебе також є робота в Сієтлі.
І не такий гнучкий графік, як у мене.
Здається, що ти залишаєш половину себе в минулому
чи тобі сумно полишати такий спосіб життя.
Але я йду на компроміс.
Певною мірою я навіть відчуваю провину,
що не можу надати йому це.
Я не вважаю, що щось утрачаю. Тут немає часового графіку.
Разом із тим, я з радістю готовий
здобувати новий досвід із Челсі.
Гадаю, я вступила в шлюб,
не знаю, можливо, дещо наївною.
Так.
Не в поганому сенсі, але я була сповнена оптимізму.
Гадаю… Не кажу, що це обов'язково складніше,
але глибше і більше мене переймає,
це кидає мені виклик.
Але Кваме кидає мені виклик, і це чудово, це робить мене кращою.
Шлюб більш реальний і справжній, у ньому більше…
Це більш витончено, більше нюансів, ніж я думала.
-Так. -Маєте плани на вихідні?
-Що робитимемо на вихідних? -У мене день народження.
-У неї свято. -День народження на вихідних.
Буде чергова вечірка з вином?
Слід неодмінно святкувати з Челсі.
Ми з Блісс дещо обговорювали.
Ми говорили про нашу фантазійну футбольну лігу, в якій ми всі були.
Ми думали влаштувати фантазійний футбольний матч
зі справжніми гравцями.
Ми хочемо задіяти всіх.
Ми зберемо дві команди,
але, я думаю, є ще багато напруги між людьми.
То Маршалл буде квотербеком а Джекі — приймаючим гравцем?
Ну…
Пропоную такий сценарій: Джекі — захисник, Маршалл — приймає.
Вони будуть на лінії. Вона скаже: «Зберися, Маршалле!»
-Може бути. -Овва.
Ще дещо скажу: чувак буде без сорочки.
Дайте людям те, чого вони хочуть.
-Гаразд, годі жартів. Я закінчив. -Боже мій.
Ми хочемо… Окрім жартів… Це має бути весело, так?
-Це має створити зв'язок. -Так.
Можна рухатися далі і залишити минуле в минулому.
Так.
Я дуже на це сподіваюся. Дійсно.
Мій любчику.
Це створить атмосферу, де ви думаєте:
«Серйозно, давайте говорити про гру. Хороший пас, хороша гра». Це розкриває.
-Так. -Це змушує підтримувати один одного.
Але також треба пам'ятати,
що не можна ні для кого завищувати планку,
гадаю, всі ми повинні усвідомлювати і нормально сприймати,
-якщо цього не станеться з деким. -Саме так.
-Так. -Ми просто не знаємо.
Переклад субтитрів: Kyrylo Harashchuk