Tiffany. Bereš si tohoto muže dnešního dne…
PŘED JEDNÍM ROKEM
Brette, rozhodně ano.
Ano.
Je mi velkým potěšením, že vás teď prohlašuji za muže a ženu.
Myslím, že tam nejsme.
Marshalle, nemůžu tě milovat.
- Jak se máš? - Dobře. Co ty?
Uvidíme se. Možná. Možná ne.
- Ne, neuvidíme. - Tak jo.
O ROK POZDĚJI
Vzali jsme se. Byl to neskutečnej mazec.
- Ale baví vás to? - Moc.
Je to ten nejdelší i nejkratší rok vůbec.
Hej!
A taky přátelství, která z toho vzešla. Fakt dobrý.
- Ahoj! - Ahoj!
Ale ne všichni se posunuli dál.
- Jak to jde s Paulem? - Rozešli jsme se v dobrém,
ale pak si říkám: „Proč se se mnou pořád bavíš?“
Určitě k tobě něco cítím.
Pořád je mezi námi spousta napětí.
Nevím, jak to s ním zvládáš.
Každičkej den se chová jako šestiletý dítě.
- Potkala ses s Marshallem? - Je bloknutej.
Netušila jsem, že jste si dělali naschvály.
Tohle mě už sere.
Když jsme se seznámili, ani jsem netušila,
co všechno jsi kvůli mně i nám obětoval.
Manželství je spletitá věc. Ale zároveň je tak prosté, že?
To je pravda.
Vyvyšujete černou lásku nad ostatní.
- Chci s ní strávit život. - Silný slova.
Cítím to tak.
Když je šťastný, zpívá víc.
Párkrát jsem dal i jedno- až dvouhodinovou serenádu.
- Jedno- až dvouhodinovou? - Jo.
Láska musí bejt trochu ujetá.
SEATTLE, WASHINGTON
To je taková nádhera.
- Děkuju. - Dobře.
Příjemnou zábavu.
- Díky. - Děkuju.
Mám to teď nějak uvést?
Mám to uvést?
Vždycky řekneš: „Tady, Brownovi.“
Jo.
- Vždycky to říkáš… - Vyjede mi to z pusy.
Ahojte.
Tady Brownovi.
- Jak říká. - Pořád to dáváme.
To je nádhera.
Opravdu nádhera.
Na tom nábřeží jsem se dřív procházela každý ráno.
Jak moc ti Seattle chybí?
V Portlandu je fajn. Je to trochu klidnější město.
Tak si budu muset zvyknout.
Ale jsi tam se mnou, jsme tam spolu, takže…
Byla to pro tebe velká změna.
- To jo. - Navíc…
Jestli jsem to ještě neřekl, ale určitě už jo,
chci jen znova říct, jak moc jsem vděčnej,
že jsi to kvůli nám udělala.
Moc ráda.
Jsme svoji už rok.
Stále šťastně svoji.
A hned po svatbě
jsme se kvůli Brettově práci přestěhovali na jih do Portlandu.
Toho chlapa miluju z celýho srdce.
A já tebe, lásko.
Děkuju.
- Je to dobrý. - Fajn.
Mám teď něžné dívčí období.
Nic nám to nezkazí.
Fakt si chci užívat péči o sebe, wellness a tak podobně.
- „Něžné dívčí období“. Souhlas. - Jo.
Tohle mě k tobě asi přitáhlo. Spíš jsem se hodně soustředil,
nebyl jsem vážnej, to ne, ale v tobě bylo o tolik víc nespoutanosti a hravosti.
Jo.
Napadlo mě, že jsi možná tím, kdo ve mně vyváží
tyhle stránky.
Vnější dojem.
Tahle část mý osobnosti se přirozeně neukazuje, ale dokážu bavit.
- Je s tebou velká sranda. - Já vím.
Koho dokážeš nejlíp napodobit?
Asi Zacka.
„Tiffany, musíš si uvědomit, že tě miluju.“
„Z celýho srdce. Miluju tě.“
LÁSKA JE SLEPÁ PO SVATBĚ
Dneska je hezky.
Jo, je nádherně.
Konečně trochu vysvitlo slunce. Ale je strašná zima.
Tak jo.
FRANTIŠKÁNSKÁ NEMOCNICE VIRGINIE MASONOVÉ
- Dobrý den. - Zdravím.
Jste objednaní?
- Ano. - Dobře.
Tady Goytowští. Neřekl jsi to se mnou.
Asi zní líp, když to říkáš sama.
Protože kdybysme…
Uvedli bychom to jako nějakej kult: „Tady G…“
Tak to zkusme. Můžeme? Jedna, dvě, tři.
Tady Goytowští.
Vždyť to říkáš bez výrazu. Nemastně neslaně, lásko.
Když to řekneš bez výrazu, je to divný.
Tady Goytowští.
Tohle byste měli vystřihnout.
Určitě to nechají.
Jak ti je, lásko?
Jo, připravenej.
Jo? Nejsi nervózní?
A jak je tobě?
Asi v pohodě.
Je mi dobře. Je to v pohodě.
- Miluju tě. - Taky tě miluju.
Tak jsme na vás nachystaní. Pojďte se mnou dozadu.
Na manželství je podle mě nejlepší, že najdete člověka,
co s vámi bude do konce života
a bude s vámi ten příběh psát společně.
Bude to přímo tady a můžete se posadit.
Děkujeme.
ŽELVÍ ORDINACE
Ordinace pro želvy. Mám je ráda.
Jo, jsou to hodně zajímavý zvířata.
Já nikdy necítila potřebu mít partnera za každou cenu, ale říkala jsem si,
že by to třeba bylo hezký.
To, že jsem s ním, mi změnilo pohled na věc.
Je ze mě lepší člověk, a upřímně,
to je na manželství to nejlepší. Je to dobrý.
Jo, hodně jsme vyspěli.
Bliss nemá ráda, když jí dávám ruku sem.
Nevypadá to dobře.
Vypadá to až moc kamarádsky. Musím mít ruku dole.
- Dobrý den. - Dobrý den.
Jak je? Doktor Davé je tady.
LÉKAŘ BLISS A ZACKA
- Rád vás vidím. - Zdravím.
Já vás taky. Tak jak vám zabraly ty injekce?
- Teď jsme na osmi měsících, že? - Jo.
To je paráda.
Účinek se začne projevovat zhruba po šesti měsících.
Takže už asi dva měsíce pozorujete velký rozdíl.
Opravdu mě překvapilo,
jak moc jsem se do Bliss zamiloval.
Ale po tom roce, co uplynul,
ji miluju ještě mnohem víc.
Mnohem víc si jí vážím.
Dokáže dávat tolik lásky a péče…
Proto s ní určitě chci mít rodinu.
Takže jsme u doktora v ordinaci,
protože musíme zjistit něco o našich dítkách.
O našich chlupatých dítkách, Zacku.
Zack musí dostávat injekce na alergii.
Na přemýšlení o lidských dětech máme spoustu času, takže nijak nespěcháme.
Co jste měl před injekcemi za příznaky?
Když jsem doma strávil víc času s kočkou nebo se psem,
obtížně se mi dýchalo.
Musela jsem dát zvířata k rodičům…
Aha, chápu.
Došlo nám, že má asi alergii.
Docela dost nám to změnilo život.
Před pár měsíci jsme si vzali Ashera, našeho psa, zpátky domů.
Někdy spí i u nás v posteli, takže to jde hodně dobře.
Bylo opravdu těžký dát moje chlupatý miláčky pryč.
ASHER, PES BLISS A ZACKA
Jsou můj život.
BLYTHE, KOČKA BLISS A ZACKA
Miluju je opravdu tak jako lidský děti.
Zack mi řekl: „Mám pro tebe malý překvapení.
Chci ti přečíst povídku.“
Vymyslel si příběh o Asherovi a Blythe, jak se telepaticky
baví jeden s druhým o tom, co bude.
A tím příběhem mi vlastně řekl,
že si vezmeme Ashera domů. Bylo to neskutečně roztomilý.
Vzlykala jsem a ještě ten den jsme Ashera přivezli.
Často říkáš, jak mě miluješ,
ale dokazuješ to i tím, co děláš. Zbožňuju tě.
Ahoj, tady Appiahovi!
Jsme svoji už jeden rok.
Žijeme ten nejlepší život. Daří se nám.
Chelsea je moje žena i nejlepší kamarádka.
Jste rozcvičení?
Jsem dost nervózní, těším se!
- Bude to super. - My v pohodě. Jsem nervózní za ni.
Na manželství mám zatím
určitě nejradši společné noci.
Společně se najíme a potom si občas zahrajeme nějakou hru, kde…
V deskových hrách jsme docela soutěživí.
Kwame mě ale pokaždé porazí.
- Moje žena se zblázní. - Jo.
- Už jdou. - Vyfoť to.
Já to vyfotím.
Do experimentu jsem se přihlásila, abych našla životní lásku a vdala se.
A já ji opravdu našla.
Ale o jiných výhodách jsem opravdu vůbec nepřemýšlela.
- Panebože. Díky. - Rád jsem tě poznal. Měj se.
Jako první nadhoz v zápasu Mariners.
- To je úžasný! - Panebože!
Naše vlastní dresy.
Ty jsou hustý.
Na zádech máme svoje příjmení.
Chelsea, koukej, tady je něco růžovýho.
To je naprostá paráda.
Jsem velká sportovní fanynka. Jsem holčičí typ, ale sport mám ráda.
Znám sportovní pravidla.
Nedobírejte si mě: „Má ráda růžovou, ale o pravidlech
fotbalu a baseballu neví nic.“
To byste se spletli.
Znám pravidla.
- Co je? - Ty znáš pravidla?
- Znám pravidla. - Zná pravidla.
Tak hrajem!
- Jsem ráda, že jsi tu taky, Chels. - Jo.
S ostatními páry jsme si opravdu hodně blízko.
Chelsea a Kwame bydlí jen sedm minut od nás.
Potkáváme se nejmíň jednou týdně.
S Chelsea si volám každý den.
Jsme si blízcí natolik, že spolu i cestujeme.
Pronajmeme si jeden pokoj se dvěma manželskými postelemi.
Máme jednu dobrou fotku, na který je Zack a Kwame,
jak spí na těch postelích a ruce jim visí
doprostřed a jsou od sebe asi takhle daleko.
Je to docela vtipný. Jsme moc rádi,
že jsme tu společně s Chelsea a Kwamem
a že uvidíme Chelsea nadhazovat.
Je to důležitý.
Vím, že jsi na to myslela a připravovala se.
Těším se i za tebe. Za nás oba.
- Nerozbreč mě. - Půjdeš tam na hřiště.
A skvěle to zvládneš.
Hodíš ten nejlepší první nadhoz, jakej ten stadion viděl, jo?
Miluju tě.
Taky tě miluju.
- Těším se. - Jdeme na to.
- Zvládneš to. - Už brečím.
Máš na to.
Vítejte v aréně T-Mobile Park na zápasu Mariners.
KOMENTÁTOR ZÁPASU
Bože, jsem tak nervózní. To je šílený!
Dámy a pánové, přivítejte…
MASKOT MARINERS
…účastníky šou Láska je slepá 4 ze Seattlu.
Hele!
To jsme my?
O první nadhoz dnešního odpoledne se postará
Chelsea Appiahová. Chytač bude Jarred Kelenic.
LÁSKA JE SLEPÁ ŘADA 4
Tak jo, Chelsea.
Chceš jít doprostřed?
To zvládneš.
Hezký nadhoz.
- Zvládla jsi to! - Dobrý?
Miluju tě!
Skvělá práce.
- Moc jsem se snažila. - Těší mě, Jarred.
Ahoj, taky mě těší.
- Jarred. - Ahoj, Bliss. Těší mě.
- Jak je? Jarred. - Kwame.
- Jak se mi to povedlo? - Parádně.
Bylo to skvělý, neprošlo to za mě.
Chelsea, Kwame, Zacku a Bliss, děkujeme, že jste dnes odpoledne přišli.
Blahopřejeme!
Letělo to přímo.
Dobrá práce.
Chytil to do rukavice, nemusel za tím běžet.
Moje super hvězda.
Tvoje super hvězda!
Je to naše super hvězda.
Panebože!
Ahoj, no teda!
PAULOVA MATKA
Panebože, Micah!
Tak ráda tě vidím. Jsi nádherná.
Pořád máme stejné účesy!
To je tak krásný.
S Liz mluvím doslova každý den.
Neustále mi píše.
Ozývá se mi často a jsem za to ráda.
Vůbec nechci, aby se Paul cítil špatně.
Ale díky vztahu s Liz vím,
že láska mezi mnou a Paulem byla opravdová.
Moc si vážím, že jsme zůstaly kamarádkami.
Je to tady moc hezký. Chci se sem přestěhovat. Chci tu žít.
Byla bych moc ráda. Taky jsem se sem přestěhovala.
Jak se ti tu líbí?
Je tu hezky. Seattle a rodina s kamarády mi chybí.
- Je to dobrý. - Nemůžu si pomoct.
- Moc ti to sluší. - Protože jsem tvoje dvojče.
- Jsi tak krásná. - Kéž by.
Micah, oslavila jsem šedesátku a řekla jsem si: „To ne.“
- Nevypadáš na 60. - Protože mi je pořád 29.
Nikomu to neříkej, nikdo to nepozná.
Tak jo, nebudeme o tom nikde mluvit.
Tak ráda tě vidím.
Trochu jsem se bála, jak po tom všem
bude náš vztah vypadat.
Nechci to přehnat nebo vyvést z míry Paula.
- Ne. - Jsem kvůli tomu nervózní.
Kluci podle mě jsou a budou pitomí.
Takže ať už si myslí cokoliv, jsi moje kamarádka, mám tě ráda
a tak to vždycky bude.
To je tak hezký.
Ať už Paul má, nebo nemá nějaký problém, je to jeho věc.
Co myslíš? Je to tak?
Jo, určitě.
Jsem tak ráda, že tě mám. Poznat tě bylo pro mě požehnání.
Nechci mezi vás dva vnášet problémy.
- To neboj. - Bála jsem se jenom toho.
- Ráda tě vídám… - Já vím.
…a trávím s tebou čas. Fakt mě to baví.
Nemůžu si pomoct. Jsem fakt moc ráda, že tě vidím.
To já taky. Moc jsi mi chyběla.
Jak to s Paulem teda máte?
Nemůžu se ho ptát, jako se ptám tebe. Přeci jen jsme ženský.
Já vím.
Ale už je to nějakou chvíli zpátky.
- Děkuji. - Prosím.
Je to těžký. Předtím jsme byli ve stavu,
kdy mě neviděl jako matku dětí
nebo neplánoval do deseti let svatbu.
Tak jaký má smysl to zkoušet?
Měl jsem problém představit si Micah jako mámu.
Byla to pro mě těžká věc.
Někteří lidé v sobě prostě mají takový ten pečující aspekt.
Nevím proč, ale kdykoli jsem to zkoušel,
tak jsem to nedokázal vidět.
Nezlobím se, že to takhle cítil. Je to…
Nemyslím si, že má pravdu.
Nezlobím se, že to takhle cítil nebo že to řekl.
Štvalo mě, že to nikdy neřekl přímo mně.
Teď se asi oba tak trochu hojíme.
A zpracováváte to.
Když tě někdo naštve, jde to těžko,
ale s nikým jiným o tom mluvit nechceš.
- Ježiši. To je šlamastyka. - Jedeme v tom oba.
Náš vztah byl taky skvělej a fakt opravdovej,
ale k tomu patří i hodně bolesti.
Jsme tu jeden pro druhého, což je teď ta nejlepší možnost.
Jo.
Tohle ti řeknu úplně upřímně.
Pokud vím, Paul se s někým baví.
Hodně mi to trhá srdce.
- Neposlouchá se to lehko. - Jo.
Hlavně když to ještě není za mnou.
Podobně jsem to měla při rozvodu s Paulovým tátou.
- Je to těžký, ale… - Jo.
Její jméno neznám.
Ani nechápu význam slov: „Bavíme se spolu.“
Ale tomu, jak Paul celý zářil,
když byl s tebou, se to nevyrovná.
Zlámu jí kolena.
To jen abys věděla.
Micah, včera večer jsme spolu mluvili
a on jakoby něčemu vzdoroval.
Říkal: „Micah miluju. Miloval jsem ji. Pořád ji miluju.“
Jen to načasování. Chtělo to víc času, než řekne „ano“.
Podle mě po sobě oba pořád toužíme.
Nevím, jak to nakonec dopadne.
- Jasně. - Ale…
- Trochu jsme si povídali. - Dobře.
Bylo trochu těžký otevřeně mluvit o naší situaci.
Asi oba máme tvrdou skořápku a ani jeden z nás nechce říct:
- „Hele…“ - „Hele, pořád mezi námi něco je.“
K tomu jsme oba asi trochu zdrženliví.
Ten způsob komunikace zdědil po tátovi.
Jo, přesně s tím jsme oba bojovali.
Možná to z něj musíš vytáhnout.
To je tak romantický! Krása. Miluju tě.
Takový prostě jsem.
Ty sýry jsou super. Trochu šampaňského. Můžeš otevřít to šampaňské?
Mám trochu intoleranci na laktózu.
Já vím.
Byl to těžký rok. Však víte.
Na internetu mě grilovali.
Hele, vím, že nejsem dokonalá,
ale nečekala jsem, že to dojde až sem
a zamiluju se do někoho úplně jinýho, než jsem si vybrala.
V klidu.
Můj muž je fešák. A je mi fuk, co říkáte o jeho květákových uších.
Mně se líbí, budu je každej večer olizovat.
- Zkusím tě netrefit do obličeje. - Netref mě. Snad odsud nevylezu dobitá.
Víš, jak se to otevírá?
- Jenom… Panebože, koukej tamhle. - Hej.
- Co je? - Jednou by to mohlo být tvoje.
Když si se mnou nebudeš hrát.
Ty mi to všechno koupíš?
A je to.
První tobě. Ne, sranda.
Netušila jsi, že jsem romantik.
- Velkej romantik. - Nevěděla jsi to.
- Nejdřív myslím na tebe a až pak na sebe. - To je pravda.
Jak to, že máš víc než já?
Jsem velkej kluk.
- Na nás. Miluju tě a děkuju. - Na nás. Taky tě miluju.
Děkuju. K neuvěření, že už je to celej dlouhej rok.
Jo!
Jako bychom spolu byli už 50 let.
Ježiši.
Těšíš se na sobotu a na klíče od novýho bydlení?
Jo, těším se. Bude to náš první byt.
Spousta lidí říkala: „Nebude jim to klapat.“
Přáli nám rozchod.
- Jo, říkali, že to nezvládneme. - Jo.
Že to nedokážeme. „Nikdy se jim nebude dařit.“
Nakrmil bys mě? Pojď bejt neskutečně romantickej a…
Tvrdej zásah.
Myslel jsem, že to chytíš. Víš, jakej romantik umím bejt.
Hodil jsi to po mně.
Život po tobě někdy hodí věci, aniž bys to čekala.
Proto jsem to udělal.
Dělám si srandu.
To je ten nůž, o kterým jsi mi říkal, co?
- Jo, je dost ostrej, že jo? - To je.
Teď to musí na obou stranách zhnědnout. Pak to dej na talíř a schovej to
do mikrovlnky, aby to nikdo nesnědl.
Věděl jsi, že když mícháš polévku Gumbo, musíš míchat doleva?
Protože se tím modlíš, aby nepřišla sezóna hurikánů.
- To jsem nikdy neslyšel. Vtipný. - To říkával tvůj táta.
To je dobrý. Jo.
Bude divný, když ti řeknu o svý nový holce?
Zdá se, že máte spoustu společného.
Hodně cestuje a má ráda jídlo.
Hodně mě podporuje ve všech mých koníčcích,
- je to přesný opak Micah. - Fakt?
Nevím, přijde mi,
že mi Micah vaření tolerovala.
- Jo. - Tahle holka ho miluje.
- Je hezká? - Jo, moc hezká.
Jo. S Micah jste byli nádhernej pár.
Jo.
Je těžký pořád někoho milovat,
ale zároveň chtít jít v životě dál
úplně jinou cestou.
Jste pořád kamarádi a bavíte se?
Určitě. Dneska jsme spolu mluvili.
Tohle voní moc dobře.
- Fakt? - Přivoň si.
Nech to naslabo, aby to všechno s tou cibulí změklo.
- Nechceš se posadit, než se to dovaří? - Jo, můžeme.
Zní to asi banálně, ale nejvíc se u mě změnilo,
jak si uvědomuju emoce.
Díky experimentu jsem se zaměřil na sebereflexi,
což jsem dřív na prvním místě neměl.
Podle mě je prospěšný naslouchat svým pocitům.
Jo, vztah s Micah nebyl lehkej.
Po svatbě se musela vrátit do Arizony,
a to bylo poprvé od té šou, kdy jsme nebyli spolu.
Ježiši.
Byl to zvláštní šok. Napadlo nás: „Tohle bude těžký.“
Ale podle mě jste si připadali jako manželé.
V jistým smyslu jo.
Ale jednou jsem za ní přijel na prodlouženej víkend.
Šli jsme na rande a dobře se bavili.
Ale chvíli na to Micah řekla: „Už nechci randit.“
A já jsem v tu dobu asi nebyl připravenej
ten vztah opustit.
Myslím si, že když někoho miluješ
a víš, že ten člověk je tu pro tebe, měla bys ho přede vším upřednostnit.
Chtěla se rozejít a řekla, že bychom zase mohli randit,
kdybychom bydleli ve stejným městě.
A mě hned napadlo: „To ne, takhle randění nefunguje.“
Nerandíš jen, když se ti to hodí.
A pak se odstěhovala zpátky do Seattlu.
- Jo samozřejmě. A chce randit. - Načasování je nejdůležitější.
Ze všeho nejdůležitější.
Micah je krásná holka.
Určitě si na rande vybírá ty nejfajnovější chlapy.
Snad už nemůže být krásnější.
Je to vtipný. Jak jsi mi ve svatební den řekla,
že všechno ostatní, co není „ano“, je „ne“.
Možná, když Micah řekla: „Nejdřív ty“,
nevyložil jsem si to jako „ano“.
Jo!
- Kdyby Micah řekla ano jako první, - Napadlo mě…
nemyslíš, že by ses rozhodl jinak?
Protože když jsi šel uličkou, třásl ses jak osika
a řekl jsi: „Mami, nevím, co tam řeknu.“
Než jsi za ní přišel k oltáři, nebyl sis jistý.
Jo, ale když se ohlédnu,
nevím, jaké to je, když si tě někdo vybere,
ujistí tě a u oltáře řekne ano.
Takže opravdu nemůžu říct, jak bych býval v takovém případě reagoval.
Kdo ví? Je to jen „kdyby“.
Napadne tě to. Co kdyby? Možná bys opravdu řekl ano.
Jo.
Kdyby ses objevil u ní ve dveřích, poklekl,
dal jí kytku a bonboniéru, odprosil ji a řekl, že se jí
celý svůj život budeš snažit získat zpátky.
„Co ty na to?“ Asi by byla ráda.
Je to jen můj názor. Nemám to od ní.
Myslím, že by se mnou chtěla chodit, kdybych souhlasil.
Jo.
To ona se rozešla, ale když se pro to rozhodneš,
dám ti jednu radu. Odprošování je běh na dlouhou trať.
NÁKUPNÍ CENTRUM FARMÁŘSKÝ TRH
Panebože, to je hustý. Neskutečný.
Pod různým světlem to má… Teď už fialovou nevidím.
Pořád jsou trochu fialové tamhle. Trochu fialové na boku.
Jsou to kouzelný šaty.
Jo, jsou to krutopřísný šaty.
A jsou kouzelný. Těším se, až si oblečeš ty svoje.
Tak jedeme, jednoletý výročí.
PES CHELSEA A KWAMEHO
Teď si nandám kalhoty, jo.
Těšíme se na oslavu s dalšími páry.
Jako všechny tři páry jsme to určitě ještě neslavili.
Nikdy bychom to nezorganizovali.
Ne, to ne.
- Tohle bude poprvé. - Jo.
Byli jsme si vzájemně na svatbách.
Se Zackem, Bliss a Kwamem jsme slavili šestiměsíční výročí.
Měli jsme tam dorty a všechno. Bylo to úžasný.
Jo.
Tiff a Brett byli v Portlandu, takže jim to za námi nevyšlo.
Tak co říkáš na ty kalhoty?
Sundej ty ponožky.
Jo, sundám je. Nebudu je mít, fajn?
- Prosím. - Neladí mi k obleku.
- Sundej je, prosím. - Sundám je, dobře?
Ne, to je divný. Sundej si triko.
Triko si dokážu sundat sám. Dělám to už 33 let.
Nemusím ti sundávat triko. Sundej si ho sám, prosím tě.
Někdy ti ho ráda sundávám sama. Teda většinou. Teda každej den.
Kwame je ťip ťop.
Cože?
Je to tak. Nekecám.
Fakt jsem stylař.
Ježiši. Takhle bys mohl do prezidentských voleb.
Jsem tady kvůli lidem.
- Buď tu kvůli mně. Pane jo. - Mám?
- Šťastné výročí. - Vypadáš super.
CHIHULY - ZAHRADA A SKLO
Ahoj! Není to úžasný?
- Vypadáš jako Barbie. - Opravdu krása. Mám tě ráda.
- Já tebe taky. - Jak se daří?
- Koukněte na ně. - Ahojte, Brownovi.
- Jak se vede? - Jak se máte?
- Není to nádhera? - Krása.
- Jak je? - Zacku.
- Rád tě vidím. - Všechno tohle s plnou…
Na oslavu jednoletého výročí s ostatními páry
se moc těším.
Jsou to naši přátelé a všichni se na sebe můžeme spolehnout.
Pokud mluvím za nás holky, pořád se o tom ujišťujeme.
Jakože: „Moment, fakt se to stalo?“
Opravdu jsme našly toho pravého. Já našla toho svého. Svoji lásku.
- A já taky. - Jo.
Kdo se první pustí do toho chleba?
Nehodlám čekat, protože jsem naposledy jedl v poledne.
- To máslo je dobrý. - Jo.
- Miluju máslo. - Fantastický.
Budou mi muset dát talíř toho másla s sebou.
Vážně. Vidličkou… Plnou lžíci.
Tak jaké to je, být už rok oficiálně manželé?
Připadá vám, že to hodně rychle uteklo?
Pro mě to byl ten nejdelší i nejkratší rok vůbec,
protože se toho hodně stalo. Udělali jsme hodně práce.
Ale i tak mi to přijde jako včera.
Jako bych ho znala celý život.
Jednou jsem přicházela k nám domů a říkala si,
že je to můj nejlepší kámoš.
A nikdy v životě jsem nebyla tak trapná jako teď s ním.
To ti moc přeju.
- Taky myslím, že to dost rychle uteklo. - Jo.
Teď už je to dobrý. Je to jen období, kdy si musím zvyknout.
Zkouším si na Portland zvyknout.
Ráda jsem se ráno procházela.
Chodila jsem kolem Olympijského parku soch.
- Ten je krásnej. - To je.
Jo.
Ty ranní procházky mi chybí, ale našla jsem si novou trasu.
Ale není tak hezká jako ta u vody.
- Park soch je těžký překonat. - Jo.
To je. Ale…
Myslím, že už se tu začínám zabydlovat,
a díky němu je všechno o dost snazší.
- Takže to jde dobře. - Snažím se.
Jo, jde to dobře.
Jo.
Před tou pravou osobou můžete být sami sebou.
Když to řeknu úplně na rovinu, můžete bejt tak divný jako normálně.
- Ano. - A ten druhý to bude milovat.
Ano.
Láska musí bejt trochu ujetá.
Přesně.
Když můžete být před partnerem opravdu sví, je to super.
- Je to fakt úžasný. - Jo.
- Jak často doma zpívá? - Miluju tě.
Dost často. Jo.
Zpívá jen tak, nebo tobě? Jak často Zack vydá tón?
Řekla bych, že zpívá každý den.
Když je šťastný nebo má dobrou náladu, zpívá víc.
Párkrát jsem dal i jedno- až dvouhodinovou serenádu.
Jedno- až dvouhodinovou?
Jo.
Chtělo se mi strašně spát. Byla jsem vzhůru, ale zároveň nebyla.
Zpívá i našim zvířatům. Je to rozkošný. Milujou to.
- Blythe má můj zpěv ráda. - Fakt?
Možná víc než já.
Myslela jsem, že Blythe u vás není.
Ne. Zpívá, když jdeme za ní.
Utíká ode mě. Je naštvaná, protože šla z domu.
Jo.
Doufáme, že se tam zase brzo vrátí.
Příští měsíc, po líbánkách.
Tiff?
- V zubech… na zubu. - Máš tam trochu…
- Hlídám to. - Ne.
- Hlídám to. - Díky.
Kdybych to tam nechal celou dobu…
O tom přesně přátelství je.
Hlídal jsi ji a pak do toho vstoupil manžel.
Podle mě je na manželství nejlepší,
že mám někoho, kdo mi rozumí.
Vím, že mě nebude odsuzovat.
I když o sobě mám někdy pochyby,
on mě vždycky podpoří. To je podle mě nádherný.
Vždycky jsem s Brettem chtěla strávit čas jen o samotě.
Odjet na naše první líbánky a od všeho se odpojit.
Překvapil mě večeří na pláži a ze mě najednou vypadlo:
„Lásko, koukej na ty hvězdy. Pojďme tu zůstat celou noc.“
A o pobřeží se lámaly vlny. Byla to kouzelná chvíle.
Byla to první chvíle, kdy jsme spolu byli o samotě.
K tomu musím říct, že zamluvila skvělej výlet do Cartageny.
- On o tom nevěděl? - Ne, nevěděl.
- Nevěděl. Bylo to překvapení. - Tiff!
Chtěla jsem zjistit, jak spontánní je.
- To je perfektní. - A skvělý na tom je,
že mě takhle nikdo nikdy na výlet nepozval, takže…
- Bylo to super. Děkuju. - Rádo se stalo.
S Kwamem jsme toho zatím nijak moc nenacestovali.
Kvůli mému vytížení v práci i společnému vytížení v životě zatím ještě nebyl čas.
Takže chci jen ocenit oběť,
kterou manžel přinesl. Cestování pro tebe hodně znamenalo.
Když jsme se seznámili, ani jsem netušila,
co všechno jsi kvůli mně i nám obětoval.
Když tu tak sedím a poslouchám vás,
je mi líto, že jsme se k tomu ještě nedostali.
Jo.
Ale věřím, že se taky vydáme na cesty,
a chci s tebou projet celý svět.
A jsem taky pyšná, jak moc jsme se letos posunuli.
Ježiši.
- Jsme na vás pyšní. - Jo.
Miluju tě.
Když jsme se vzali, Kwame mi chtěl popsat,
jak žije a cestuje.
A já jsem nebyla připravená se tomu plně podřídit.
Vždycky jsem si představoval…
ten život, kdy jsem s partnerkou a cestujeme po světě…
Teď je to ale otázka, protože máme Rockyho.
Není tak jednoduché se sbalit a vyrazit.
Máš taky svou práci, kterou máš v Seattlu
a nemáš stejnou flexibilitu jako já.
Připadá mi, jako kdybys opouštěl část sám sebe,
nebo byl smutný, že se ti mění život.
Ale dělám kompromisy.
Takže do určité míry cítím skoro vinu,
že to samé nedokážu poskytnout jemu.
Nemyslím si, že o něco přicházím. Všechno má svůj čas.
Ale vím, že se těším a jsem připravenej,
až s Chelsea zažiju víc.
Podle mě jsem vstoupila do manželství,
nevím, možná tak trochu naivně.
Jo.
Ne ve špatným smyslu. Byla jsem dost optimistka.
Není to ani tak těžší,
je to spíš hlubší a emotivnější.
A je to výzva, která mě motivuje.
Ale motivuje mě i Kwame, takže je to úžasný, a já se vyvíjím.
Ale manželství je skutečná a opravdová věc, je to něco…
jedinečného a zevrubnějšího, než jsem si myslela.
- Jo. - Máte už plán na příští víkend?
- Co bude příští víkend? - Slavím narozeniny.
- Slaví narozeniny. - Narozeniny.
Dáme zase párty s vínem?
S Chelsea bysme to měli určitě oslavit.
Bavili jsme se s Bliss.
Bavili jsme se o naší fotbalové lize snů, kde jsme všichni hráli.
Napadlo nás uspořádat fotbalový zápas snů,
ale se skutečnými hráči.
Mohl by hrát každý.
Dali bychom dohromady dva týmy.
Ale podle mě jsou vztahy mezi lidma ještě dost napjatý.
Takže Marshall bude rozehrávač a Jackie křídlo?
No, dobře…
Jackie spíš bude v obraně a Marshall v útoku.
Budou v jedný lajně. A ona bude křičet: „Pořádně, Marshalle!“
- To možná jo. - Hej.
A ještě něco. Tenhle chlap bude hrát bez trika.
Dáme lidem, po čem touží.
- To bylo celý. Už mlčím. - Panebože.
A teď bez vtipkování. Má to být legrace, že jo?
- Má nás to stmelit. - Jo.
Můžeme se posunout dál a říct, že minulost už je minulostí.
Jo.
Dost se na to těším, opravdu.
To je hezký.
Může vzniknout atmosféra jako:
„Pojďme se bavit o hře, dobrá přihrávka, dobrá hra.“ Otevírá to prostor.
- Jo. - Budeme se muset navzájem podpořit.
Ale nesmíme zapomenout,
že k takovýmu přístupu nemůžeme nutit každýho.
Budeme to muset respektovat,
- když to ostatní nebudou brát stejně. - Přesně.
- Jo. - Zatím to nevíme.
Překlad titulků: Pavel Krupička