AZ ELŐZŐ RÉSZEKBŐL
Ez szuper. Szeretlek.
Én is téged.
- Jó reggelt! - Szia!
Szeretsz!
- A tiéd vagyok. Szeretlek. - Én is téged, Tiffany.
Bliss, benned minden megvan, amit kerestem.
Hozzám jössz?
Igen.
Igent mondtam Zacknek.
A szívem mélyén mindig is tudtam, hogy ő az igazi.
Ezt az ember érzi.
Nagyon szeretlek, de azért bánt, hogy csak B opció voltam. Időre van szükségem.
Nem áldozom fel az álmaimat, de ez számomra kompromisszum.
Erről szól a házasság.
- Oké. - Meg akarsz állapodni?
Te a legjobb esküvőt érdemled a világon.
Nem ő az igazi.
Nem méltó hozzád.
Nem akartál itt maradni, hogy megbeszéljük. Leléptél.
Mit csináljak?
Hogy aludjak valaki mellett, aki nem tart elég férfiasnak?
Nem szexelünk.
Nem jó érzés mással látni azt, aki fontos a számomra.
- Elég nagy az arcod. - Az anyámasszony katonájával dumáltál.
Ha tényleg az oltár elé állsz Marshall-lal,
és igent mondasz neki, beszoptam.
De ha nem érzed úgy, hogy tényleg hozzá akarsz menni,
válassz engem!
TÍZ NAPIG AZ ESKÜVŐKIG
Örülök, hogy mindenkinek tetszett a cipőm. Ez a lényeg.
Szeretem Jackie-t. Még soha semmiben sem voltam ennyire biztos.
Sosem kételkedtem abban, hogy Jackie-t és engem egymásnak teremtettek.
Éppen ezért megdöbbent az, hogy most milyen a kapcsolatunk.
És fáj.
MARKETINGMENEDZSER
Hogy lehet, hogy ami korábban megmásíthatatlannak tűnt,
most egyszerre bizonytalanná vált,
és zavarossá?
Kérsz valamit inni? Vizet?
Igen. Jólesne egy kis víz.
Fáradt vagyok.
Rohadt hosszú napom volt.
Hogy érzed magad?
Miután láttam a többieket...
Tisztázzuk a dolgokat!
Mondd el, hogy mit szeretnél tőlem! Hogy tudjam, mit csináljak. Ennyi.
Istenem! Én már nem bírok erről többet beszélgetni.
Fáradt vagyok, Marshall.
Mindjárt éjfél van. Nem beszélhetnénk meg holnap?
Ha te ezt akarod.
Mindent jól csinálsz. Semmit sem várok el tőled.
Szerintem mindent jól csinálsz.
Maradt bennem egy nagy kérdőjel.
Miattam?
Vagy ez a kérdőjel a te vívódásaid eredménye?
Miattad van.
Azt hittem, megbeszéltük. Azt hittem, minden oké.
Szép a szemed.
Köszönöm.
Brett javasolt valamit, ami eddig eszembe sem jutott.
Ideje, hogy megvédjem...
a saját érzéseimet. Hogy ne köntörfalazzak és finomkodjak amiatt,
hogy te éppen hogy érzed magad.
Egyetértek.
Mondd el, hogy mit szeretnél tőlem! Hogy ne ezen pörögjek éjszaka,
meg reggel, amikor felkelünk. Mert te korábban kezded a napodat.
De utána úgyis hazajövök.
Én viszont nem akarok egész nap ezen kattogni.
Érzelmes napom volt.
Érzelmes beszélgetéseim voltak,
és nem tudom, hogy mi a fasz folyik itt.
És most már le akarok feküdni aludni.
Én is fáradt vagyok.
Holnap Redmondba kell mennem.
- Minden oké! - Ez nem igaz.
Tudnom kell, hogy mit akarsz, hogy továbbléphessek.
Amikor elmondtam, hogy mit akarok, leléptél.
- De... - Nem mondom el megint.
Jó, de mondanál példát?
Istenem! Nem fogok éjfélkor példákat keresgélni, öcsém.
Marshall.
Szerintem remek srác vagy. Nagyon kedves vagy.
Csak szeress!
VAK SZERELEM
KILENC NAP AZ ESKÜVŐKIG
- Megmutatod a gyűrűt? - Igen.
- Nagyon szép! - Néha megfeledkezem róla.
Az egy dolog, hogy elárultam Blissnek, milyen gyerekkorom volt,
és hogyan éltem,
de azért az más, amikor bemutatom a családomnak.
A családom fontos a számomra. Akárcsak Bliss.
Amikor eljön a vég, és a halálos ágyunkon fekszünk,
csak a család marad nekünk.
Ez mikor készült?
Anya esküvőjén készült Zackkel.
De aranyos!
Ez a diplomaosztóm a jogon.
Boldognak tűnsz. „Végeztem a tanulással!”
Pontosan így éreztem.
Kedves tőletek, hogy biztosítjátok Zacket a támogatásotokról. Köszönöm.
- Így van. - Mivel keltette fel a figyelmedet?
- Van tippem! De azért kíváncsi vagyok. - Hol is kezdjem?
Istenem, sok mindennel! Egyrészt ugyebár nagyon okos.
És nagyon önzetlen.
Zack motivál engem.
Hihetetlen tartásról árulkodik, hogy ha valaki nem feltétlenül
a könnyebbik utat választja minden esetben.
Az apámnak is hasonló volt a gyerekkora.
És ő is más utat választott, pedig ez nem lehetett könnyű.
Szóval őszintén csodálom Zacket.
Zack másképp is élhette volna az életét,
de ő mindig helyesen döntött, és a sajátja elé helyezte mások érdekét.
Büszkék vagyunk rá.
Igen. És szerintem a nehézségek mutatják meg, hogy milyen emberek vagyunk.
Az igazi énünket.
Szóval igen. Zack mindvégig nyíltan beszélt a múltjáról,
és mivel nagyon őszinte, úgy érzem, bízhatok benne.
Nagyon komolyan veszem a házasságot és az elkötelezettséget.
Nem véletlenül mondják, hogy az a helyes, ami helyesnek is tűnik.
Csodálatos érzés, hogy valaki mellett teljes mértékben önmagam lehetek.
Korábban még sosem éreztem hasonlót.
Igen. Nagyon szeretem. És emberként is nagyra tartom.
És nem találkoztam még hozzá foghatóval.
- Kedvelem Blisst. - Én is!
Szerintem nagyon összeilletek.
Most, hogy együtt látunk titeket... Szerintem Zack tekintete mindent elmond.
Nagyon boldognak tűnsz.
Igen.
Nagyon divatos.
Melyik?
Ez.
Az?
Tetszik ez a nadrág. Nagyon.
Mindkettőt megveszem. Ezeket.
ÉRTÉKESÍTÉSFEJLESZTÉSI VEZETŐ
A biciklis rövidnadrágot is felpróbálom.
Kicsim! Tízezer dolgot hátravittél már.
- Nem szeretnél... - Kwame, amennyire szereted a ruhákat...
- Mindenképpen próbáld fel! - Naná.
Szuper.
GYERMEKLOGOPÉDUS
Amikor felkeltünk,
megkérdeztem Chelsea-től, hogy minden rendben van-e. Tudjátok?
És azt reagálta: „Úgy hangzom? Úgy nézek ki?”
Már-már támadó jelleggel. És ez furcsán hatott rám,
mert ez már nem az első alkalom.
Én igyekszem jót tenni, hirtelen viszont úgy érzem magam,
mintha rosszfiú lennék, aki elszúrta a reggelét,
és ez...
Ez nem könnyű.
- Oké. - Jól áll.
Felpróbálok még egyet.
Oké. Rajta! Ahogy szeretnéd.
Szerinted lehetek még ennél is dögösebb?
Igen vagy nem?
- Nem. - Jó.
- Jól érzem magam veled. - Igen?
- Aha. - Jó.
- Rendben. Szia! - Szia!
Ez már a végső hajrá, és sok mindenen megyek keresztül.
Szeretnék egy kicsit egyedül lenni, de folyton együtt vagyunk.
Ez kezd már-már fojtogatóvá válni. Tudjátok?
Menő szett.
Mondhatod azt is, hogy szép vagyok.
- Tessék? - „Menő szett”? Ez mit jelent?
- Azt, hogy jól néz ki. - Tetszik.
Tetszik a stóla.
Legközelebb csak azt mondom, szép vagy.
- Bocs. Oké? - Csak ugratlak.
- Úgy bókolok, ahogy tudok. - Semmi baj. Várj!
- Oké. - Még nem végeztünk az eperrel.
Itt vagyok.
- Oké. Megetetsz az eperrel? - Aha.
Mondd, hogy nagyon szeretsz!
- Tessék! - Jó.
Én is etesselek?
Én már eleget ettem, kicsim. Nem kérek.
Oké.
Már ettél? Nem, még nem.
- Nem... - Ettél? Nélkülem?
- Ahányszor hátramentél, bekaptam egyet. - Bocs!
- Nem baj. - Hát jó.
Miért várjak még egy hetet?
- Átérzem. - Meg akarom tenni.
Visszatérhetnénk egy kicsit a földre?
A mai reggelünk nagyon nem volt egyszerű.
- És... Ne mosolyogj! - Bocs. Nem tudlak komolyan venni.
Komoly témáról szeretnék beszélni.
Bocs! Ne haragudj! Nem tudom, miért mosolygok.
- Én sem. - Tök helyes vagy.
Nem bírok rád nézni mosolygás nélkül.
- Jól van. - Oké. Komoly leszek.
Jól van. Tehát.
Ma reggel felkeltünk.
Nem voltál jól. Én láttam, hogy nem vagy jól.
Megkérdeztem, hogy vagy.
„Jól vagy?”
- Mit válaszoltál? - Nem tudom.
Azt válaszoltad: „Úgy nézek ki?” Szerinted ez korrekt volt?
Át sem gondolod a szavaidat. Kimondod, ami eszedbe jut.
Nem ellened szólt. Csak frusztrált az a feszültség.
De én segíteni akartam.
Most tényleg ezt akarod? Mert felőlem aztán játszhatunk így is.
- Jó. - Ezt akarod?
Jó. Rajta! Csináld!
- Rajta! - Nem voltál kedves. Sem figyelmes.
Értem, mire gondolsz, de nem kell folyton kritizálnod.
Nem kritizállak, csak elmondom, hogy viselkedsz.
Hogy milyen veled beszélgetni. Hogy folyton veszekedni akarsz.
Te sosem köntörfalazol, hallod. Olyan, mintha mindig kötekednél.
Kendőzetlen vagyok.
És őszinte. Én nem szeretem elnyomni a dolgokat, és...
Ez nem az én stílusom.
Azért van különbség a kettő között, kicsim.
„Úgy nézek ki, mint aki jól van?”
Ez nem kendőzetlenség. Hanem kötekedés.
Én igyekszem.
- Én igyekszem. - Tudom.
Jelenleg nincs lehetőségem arra,
hogy elrejtőzzek egy kicsit, és legyen egy kis nyugtom.
Nincs rá lehetőség.
Neked van rá módod. Ha ideges vagy, lóghatsz az anyáddal.
Vagy Rockyval.
És újra rátalálhatsz önmagamra.
Számomra itt nincs semmi, ami segíthetne rajtam.
Semmi.
Vezessek három órát Portlandig,
heveredjek le az ágyamra, vegyek egy nagy levegőt, és jöjjek vissza?
Oké.
Bárcsak megtehetnéd!
Azért is nehéz, mert arra gondolok,
hogy leszarok mindent, amit fel kell adnom.
Leszarom Portlandet. Leszarom.
Minderről le tudok mondani,
mert te éppen eléggé boldoggá teszel.
De az elmúlt pár nap kemény volt. Stresszes.
Igen, az volt.
És most minden eddiginél jobban kéne támogatnunk egymást.
Tudom, hogy fogunk veszekedni. És hogy lesznek nehéz percek.
De békére kell lelnünk egymásban. Én erre vágyom.
Nekem erre van tőled szükségem. És jelenleg nem kapom meg.
Oltár elé kell állnunk, és hinnünk kell abban,
hogy készen állunk erre, és megoldjuk a gondjainkat.
Minden egyes nap.
Nem változtatjuk meg, kik vagyunk.
Olyannak szeretlek, amilyen vagy. És hiszem, hogy te is ezt érzed.
Igen. Így van.
De közeleg a nagy nap.
El tudod képzelni, hogy az oltárnál igent mondasz?
Kicsim.
Úgy érzed, képes leszel rá?
Igen. Ha nem így lenne, akkor már nem lennék itt.
Jó dolgokat hallottunk, szóval örülünk, hogy végre megismerhetünk.
- Oké. - Igen.
Brett felhív, és azt mondja: „Megtaláltam életem szerelmét, és megházasodom.”
Én meg: „Mi van?”
Eltűntél egy hónapra. És vőlegényként tértél vissza.
Mi történt?
Mi győzött meg arról, hogy megtedd? Mert ez azért komoly lépés.
A korábbi kapcsolataim során sosem éreztem igazán,
hogy a nők, akikkel beszéltem, igazán megpróbáltak volna megérteni.
Sőt, továbbmegyek. Akik azt mondták volna,
hogy mellettem akarnak állni,
és segítenének jobb emberré válni.
Úgy éreztem, hogy Brett-tel bármiről beszélhetek.
Értékekről, családról, pénzügyekről, történelemről. Mellette önmagam lehetek.
Szerintem elég sok emberrel randiztam már.
Szóval tudtam, hogy mit keresek.
Olyasvalakit, aki megérti, min megyek keresztül,
de még nem ábrándult ki az életből. Aki arra törekszik,
hogy jobbá tegye a világot. Ezt láttam meg Brettben.
Én mindig feszegetem a határaimat.
- És a páromtól is ezt szeretném. - Brett ilyen.
- Igen. - Az biztos.
Minél többet beszélgettünk, annál nyilvánvalóbbá vált,
hogy milyen őszinte, szeretetteljes és gondoskodó ember.
Aztán pedig szóba került a család,
ami nagyon fontos a számomra.
Mert voltak már olyan barátnőim, akiknél hiába került szóba a család,
csak a jelenlegi énemet látták, és nem értették a múltamat.
És amikor rájöttek, hogy hogyan nőttem fel, ítélkeztek a családom felett,
a döntéseik és a tetteik felett.
Szóval ha valakit beengedek az életembe,
annak meg kell értenie a múltamat is.
És támogatnia kell. Nem? Tiffanytól pedig mindezt megkaptam.
Mindent elmondtam neki az érzéseimről, és teljesen megnyíltam előtte.
Elmondtam, hogy el tudom képzelni vele a jövőmet,
meg egy csomó mindent, amitől féltem.
És nem is tudtam, hogy ezektől félek,
amíg őt meg nem ismertem.
Szóval...
Mindegy. Nem akarom elragadtatni magam.
De a lényeg a család.
És hogy kihajt egy új ág a családfán, ugye?
Hol tart ő az életében? És én az enyémben?
Ott vannak a céljaink, tudjátok. Fekete nők, és...
- Ez fontos. - Az.
Az én családomban jelen volt a generációs szegénység.
Szóval olyasvalakivel akartam lenni, aki ugyanolyan céltudatos, mint én.
Akivel együtt fejlődhetünk, akivel új életet kezdhetünk.
Hogy a gyerekeink bármit elérhessenek. És megadhassunk nekik mindent.
Tiffany csodálatos lány. Elképesztő.
Igyunk erre? Igyunk erre!
Igen, szerintem az első...
Király. Ja.
- Istenem. - Egészség!
- Ez király. - Kösz.
Örülök, hogy rátaláltatok a szerelemre.
Szerintem is így van.
Láttam, hogy hogyan nézel Brettre, és hogy Brett hogyan néz rád,
és tetszik, amit látok.
Szép dolgokat mondtatok, de a tettek számítanak igazán.
És tetszik, ahogy egymásra néztek.
És fekete párként is gyönyörűek vagytok.
Meg fogtok ríkatni.
- Erre is iszunk! - Örömömben sírok.
NYOLC NAP AZ ESKÜVŐKIG
Hoztam neked valamit.
- Istenem! Köszönöm. - Virágot.
De aranyos vagy! Nagyon szép.
Rohamtempóban közeleg az esküvőnk.
Egyre komolyabbnak és valóságosabbnak tűnik.
Sok új változóval van dolgunk, új emberekkel.
A családtagokkal, a barátainkkal. Bőven akadnak kihívások.
- Tetszik ez a hely! Még nem jártam itt. - Én sem.
De tudom, hogy szeretem Micah-t. És szeretném, ha tudná, hogy érzek.
Örülök, hogy visszajön az anyukád.
- Igen? - Imádom. Írt nekem.
- Jaj, ne! - Érdeklődik.
- Tényleg? - Aha.
Miről?
Hogy mit szólok a ruhájához, amit az esküvőre választott.
Meg hogy az én anyukám miben lesz.
- Saláta? - Aha.
- Gravitáció. - Semmi gond.
- Köszönöm. - Uborka, szardella.
Úgy érzem, hogy annyi időt adunk magunknak, amennyit lehet,
hogy biztosak legyünk magunkban. Ez jó dolog.
Ebből is látszik, hogy jól akarunk dönteni.
Ez az okos döntés.
Ugyanakkor eléggé szorongok is tőle.
Aha.
Ha összeházasodnánk, nem tudom, hogy elférne-e nálad az összes cuccom.
Nagyobb lakás kéne?
Igen.
Szerintem elég üres a lakásom. Vagy te nem így gondolod?
Nincsenek szekrényeid.
Ráadásul nekem mindenem Scottsdale-ben van.
Nekem úgy tűnik, hogy ragaszkodsz ahhoz a lakáshoz.
Mi lenne, ha a nagyját otthagynád, és csak a legszükségesebbeket hoznád el?
Ruhára és cipőre gondolok. Ilyenekre.
- Tudod? - Mennyi ruhád van még?
Hogy érted?
Az itteni lakásod is tele van velük.
Az csak elenyésző része a ruhatáramnak.
Ebben az esetben szerintem keressünk egy háromszobás lakást,
ahol egy szoba csakis a ruháidé lehet, jó?
Ez a beszéd!
Nem szeretnél távkapcsolatban élni?
- Nem. - Nem?
Nem. Az szar lenne.
- Nem jössz velem Scottsdale-be? - Nem.
- Hát... - Megtenném.
Ha át tudnék állni teljes távmunkára, akkor veled tarthatnék.
Nem költöznék oda, de...
Tudod, mit? Hagyjuk! Akár még arra is nyitott vagyok,
hogy odaköltözzek hozzád.
Meg tudnál győzni.
Nem akarom, hogy olyan helyen élj, ahol nem vagy boldog. De azért próbáld meg!
- Jó. Ennyit megtehetek. - És...
És ha nem házasodunk össze, akkor mi lesz?
Szerintem nehéz lenne külön élni.
Igen. Az lenne.
Én nagyon magányosnak érezném magam.
Nem akarok szakítani. Dehogyis. Szeretlek!
- Nem akarom. - Én is téged.
Arra sarkallsz, hogy a legjobbat hozzam ki magamból. Ami jó érzés.
Már évek óta nem motivált ennyire egy lány sem, sőt, igazából senki.
Tudtam, hogy ez hiányzik az életemből.
Senkihez sem vonzódom úgy, mint hozzád.
Szóval hazudnék, ha azt mondanám, hogy nem félek elveszíteni téged.
Örülök, hogy megismerheted az anyámat és a testvéreimet.
Értem.
Örülsz?
Igen.
Ennyi? Nagyon izgulsz, ugye?
- Sziasztok! - Sziasztok!
- Hogy vagy? - De jól nézel ki!
Szia, Zack!
- Szia! - Nagyon örvendek.
Én is. Hogy hívnak?
- Annalee. - Annalee. És?
- Tatiana. - Tatiana.
- Igen. Örvendek. - Én is.
Bliss anyja iderepült Arizonából.
- Szia! - Szia, örvendek.
Jaj, máris sírsz? Jól van, anya.
Számomra fontos, hogy ha összeházasodunk,
jóban legyek a családjával.
Szóval kicsit izgulok.
Blissnek is említettem. Ő azt mondta, nincs miért izgulnom, de...
De azért én izgulok.
Megnézitek a gyűrűmet?
- Igen. - Gyönyörű.
Szóval elmesélnétek, hogy hogyan jutottatok el idáig?
Igen. Egy társadalmi kísérlet részeként találkoztunk. Vagy pszichológiai kísérlet?
- Nem is tudom, melyik. - Mindkettő.
Ahol nem láttuk egymást.
Valamiért déjà vu érzésem van.
Folytasd csak! Ezt neked kell elmesélned.
Egyből egy hullámhosszra kerültünk, amikor szóba jöttek a könyvek.
Aztán rájöttem, milyen okos és intelligens.
Ez vonzott benne igazán.
És tényleg nagyon okos. És gyönyörű.
Céltudatos. Heves.
- Így van. Vigyázz magadra! - Figyelmes.
Nem sok nő álmodik arról, hogy 60 éves korára eljusson a Holdra.
Szerintem nincs más rajta kívül,
akivel az oldalamon nagyobb hatással lehetnék a világra.
És lenyűgözött, hogy megismerhettem a személyiségét.
Na, jól van!
- Hűha! - Ez kedves volt.
Mindent anyámnak köszönhetek. Komolyan.
Köszönöm.
Örülök, hogy tudod, milyen értékes lány, mert Bliss...
- Azt mondtam, nem fogok sírni. - Engem is megríkatsz.
Mert Bliss aranyat ér.
Ő az egyik legfontosabb ember az életemben.
És pont ezt kívánom neki.
Hogy valaki tudja, milyen értékes,
és annyi tisztelettel bánjon vele, amennyit érdemel.
Mert ő a mi hercegnőnk.
Ő a hercegnőnk.
Huszonegy éves korom óta nem mondtam egy nőnek sem,
hogy szeretem.
Miért?
Nehéz megmagyaráznom.
Szerintem azért, mert alapvetően nem vagyok sebezhető.
Viszont tudtam, hogy ha komolyan akarom venni ezt a kísérletet,
akkor nemcsak egy ember előtt kell teljesen megnyílnom,
hanem mindenki más előtt is. De ha sokakkal szemben megteszem,
akkor annak az a hátránya,
hogy egyszerre több ember iránt is elkezdhetek érezni valamit.
Végül két olyan lány között kellett választanom,
akikkel még nem találkoztam.
- És... - Te aztán nem köntörfalazol.
- Elmondhatom, nem? - De.
Nem tudom. Mármint...
Látom, hogy Blissnek rosszul esik, ha szóba kerül.
- Kínos felhozni. - Nem baj.
Igen, tudni akarjuk.
- Hajrá! - Folytasd!
Folytasd!
Végül egyszerre két nő iránt is érezni kezdtem valamit.
Nem akartam ilyen helyzetbe kerülni.
Tanácstalan voltam.
Szóba került Bliss-szel, hogy be tudnék-e illeszkedni a családjába.
És nem tudtam, hogy a való életben működhetne-e a kapcsolatunk.
Senki sem tudta. Ez volt a lényeg.
Igen.
És...
Igen, rosszul döntöttem.
Rájöttem, hogy az a lány, akinek megkértem a kezét, nem gondolta komolyan a dolgot.
És szakítottam vele.
- Szóval... - Hát... Ó.
Nyugodtan kérdezősködjetek! Gonoszkodhattok is.
Öntsétek le borral! Lehet, hogy megérdemli.
Válthatnánk néhány szót?
És honnan tudod, hogy Bliss-szel tényleg együtt akarsz lenni?
Ugyanis a családja fontos része az életének.
És azt mondtad, nem biztos, hogy be tudnál illeszkedni.
Ki tudnád ezt fejteni bővebben?
A gyerekkorom...
Szegénységben nőttem fel. Nem volt szilárd talaj a lábam alatt.
Szinte mindent magamnak kellett megtanulnom.
Az anyám feltétel nélkül szeretett.
És már meghalt, már nincsen közöttünk.
A korábbi kapcsolataim során viszont,
amikor gazdag családból származó lányokkal voltam együtt,
a múltam miatt egyértelműen nem voltak hajlandóak elfogadni.
És emiatt szorongani kezdtem,
amikor a családotokról mesélt nekem.
Szóval ez az oka annak, hogy féltem attól, hogy nem fogok tudni beilleszkedni.
- Romeónak és Júliának sem jött össze. - Jogos.
Ők próbálkoztak. De hiába, nem sikerült.
Ez az egy dolog komolyan megijesztett, de amikor megpillantottam őt,
amikor először találkoztunk élőben,
és megjelent, akkor leesett az állam.
Egyből éreztem köztünk a kémiát. Pedig ő szigorúan nézett rám,
mert nem akartam, hogy tudjam, mit érez...
- Én sem tudtam, mit érzek. - Én éreztem.
- Akkor láttalak először. - Mit éreztél?
Melegséget.
Átjárt a melegség.
Néha csak úgy megtörténnek a dolgok.
Ha minden klappol, meg kell ragadni a lehetőséget.
El tudod képzelni magad Zackkel?
El tudod képzelni az életeteket? A jövőtöket?
Igen.
Nagyon szeret.
Tudom, hogy így van, még ha nem is ismeri be.
- Szeretlek. - Tudom.
Ha nem szeretnélek, nem mondtam volna igent
azok után, hogy megkérted egy másik nő kezét.
Mindegy. Ezt gyakran felhozom.
Sokat viccelődöm rajta. De így történt.
Hát, biztos nagyon rosszul esett.
Senki sem akar második helyen célba érni, tudod? Mindenki...
Csak azt szeretnénk tudni, hogy megfelelő leszel-e a számára, tudod?
A szavaknál többre van szükség.
Bliss viszont nem fogná a kezedet,
ha nem szeretne igazán.
Nem mondott volna igent neked.
És még sosem láttam, hogy bárkire is így nézett volna.
Ez pedig nagyon árulkodó.
Hadd fogjam meg a kezedet!
Kavarognak bennem az érzések.
Szeretném megvédeni. Az anyjaként nem akarom, hogy baja essen.
Ugyanakkor az is igaz, hogy teljes mértékben megbízom Blissben.
Lehet, hogy Zack tényleg a lelki társa.
Ha lesznek gyerekeitek, szívesen adok tippeket.
- Átadom a tudásomat. - Jó.
Csak egy nagymamája lesz a gyerekeinknek.
Szóval remélem, össze fog jönni.
Ha a lányom téged választ,
a te anyukád is lehetek.
Örülök, hogy a lányom egy olyan férfival lehet,
aki úgy bánik vele, ahogy megérdemli.
És sok unokát szeretnék.
Már alig várom.
Alig várom.
Izgulok! És te?
Én is. Izgulok, nagyon.
Találkozni fogunk a családommal.
Kwame számára nehéz volt Portlandből Seattle-be költözni.
Itt mindenki közel áll egymáshoz.
Szó szerint, mivel kevesebb mint tíz percre laknak egymástól.
Mindennap beszélnek. Beleszólnak a többiek életébe, az enyémbe is.
Meg fogtok ríkatni.
- Helló! - Szia!
Örülök, hogy itt vagy. Ismerkedj meg a családdal!
Szeretném, ha látná, hogy mi vár rá. Hogy milyen lehetőségeink vannak.
Nagyon szeretném őt boldoggá tenni itt.
Imádni fogják. Nem aggódom túlzottan.
CHELSEA NAGYNÉNJE
Sok embernek kell bemutatkoznod.
Hangos család, tele vannak energiával.
Mintha megsokszoroztuk volna Chelsea-t. Biztos jól fogom érezni magamat velük.
- Várjunk! Szeretnétek megnézni a gyűrűm? - Igen! Hadd lássam!
- Lássuk! - Ehhez fel kell állnom, Asa Jane.
Úristen!
- Káprázatos! - Köszönöm!
Imádom.
Szép volt, Kwame!
Igen!
Hol találtál ilyen kicsi gyűrűt?
Ez az, 44-es a mérete.
Nem is tudtam, hogy vannak ilyen kicsi ujjak.
Igen. Szép munka, Kwame. Tetszik.
Kwame-nál nincsen tehetségesebb ember. Mindig mondom neki.
- Ezt be kéne tiltani. - Elég!
Profi focista volt, okos, van egy mesterdiplomája.
Nagyon kreatív. Fényképész.
Gyönyörű hangja van. Előadott nekem egy szerenádot a kapszulában.
- Istenem! - Azta!
És elképesztő volt.
Aznap fülig szerelmes lettem belé,
és csak bőgtem. Ő meg azt mondta, hogy én jövök.
„Gyerünk, énekelj!” De úgy sírtam,
hogy csak annyit bírtam kinyögni, hogy oké.
- Melyik dal volt ez? - Mi találtuk ki.
Ő szerezte.
Igen.
- Hangszeren is játszol? - Gitározom.
- Hűha! - Meg zongorázni is tudok.
Van odabent egy szabad hárfám.
Igen. Biztos azzal sem lenne gondod!
- Hiányzik egy húr. A gyerekek... - Értem.
A meglévő húrokból gazdálkodunk.
Mivel foglalkozol?
Egy San Franciscó-i szoftvergyártó cég értékesítésfejlesztési vezetője vagyok.
- Vagyis távmunkában dolgozol? - Igen, otthonról.
Otthonról dolgozom, és vigyázom Rockyra.
Felmerült, hogy hol akartok élni?
- Ez jó kérdés. - Hol fogunk élni?
Seattle-i létedre nem rajongsz a kávéért.
- Portlandben élsz? - Igen, ott.
De már kezdi belátni, hogy Seattle jobb.
- Aha. - Egyértelmű.
Így van. De a kis garzonodban nem fogtok mindketten elférni.
A rózsaszín kis palotában.
Tudom.
Van rózsaszín kávéfőződ, pedig nem is iszol kávét.
- Csak a színe miatt kellett. - Így van. Máris ismer!
Le kell mondanod néhány rózsaszín cuccról.
- A közös lakásunk nem lesz rózsaszín. - Jó.
Kwame! Elrabolhatlak egy pillanatra?
- Persze. - Tessék!
Jól van. Szeretnétek adni Kwame-nak egy ökölpacsit vagy egy ölelést?
- Nyugodtan. - Szeretlek.
- Pacsi? - Pacsi.
Klassz. Örültem.
- Sziasztok! - Fogunk még találkozni, jó?
- Igen. - Lesz még rá lehetőség.
- Remélhetőleg családtag lesz. - Akkor megölelhetem.
Jaj, hát ez...
- Rideg. - Kemény közönség.
Kwame tudja, hogy engem erős, gyönyörű, önálló nők neveltek.
Remélem, áldásukat adják ránk. Remélem, jóváhagyják a kapcsolatunkat.
Nagyon fontos a véleményük.
És szeretném, ha minden jól alakulna.
Mi a véleményed Rockyról?
Szereted a kutyákat?
Kutyás vagyok.
Az összes kutya közül, akikkel találkoztam...
- Nyugis kutya. - Az első ötben van.
Mint azt látod, ő Chelsea szeme fénye.
- Igen, így van. - Igen.
Gyerekkorodban volt kutyád?
Ghánában volt egy mókusom.
- Volt egy mókusotok! - Egy mókus. Tudom.
És amikor hívtátok, akkor odament?
- „Gyere, mókus!” - Igen.
Örülök, hogy kijössz vele.
Elmondanád,
hogy hány évesen jöttél az Államokba?
Nyolcévesen.
A testvéreimmel mentem a repülőtérre...
- Szóval vannak testvéreid. - Igen.
- Te vagy a legidősebb? - A legfiatalabb.
- A legfiatalabb? - Igen.
Biztos tudod, hogy...
Chelsea biztos említette, hogy a miénk nagy és összetartó család.
- Igen. - Nagyon is.
Királynak tartom.
Remélem, szereted a közös időtöltést.
Mert gyakran vagyunk együtt. Igen.
- Így van. - Sokszor említi.
Vasárnap esti vacsorák. Mindig közösen vacsorázunk.
- Tényleg? Értem. - Igen.
Szuper. Sosem volt részem ilyesmiben.
Az én családomban nem is igazán vacsoráztunk egy asztalnál.
Nem volt ebben semmi rossz, de mi így éltünk.
- Értem. - Tudod?
Nem olyan családom volt, ahol közösen...
Most már lesz rá lehetőséged.
- Igyunk erre! - Csirió!
- Köszönöm. - Hogyne.
- Örülünk, hogy itt vagy. - Köszönöm.
Szerintem jól alakult az este Chelsea családjával.
Az alapján, hogy mennyi ölelést kaptam, szerintem áldásukat adták ránk.
- Szép, nem? Nyugis az este. - Igen.
Látni a hegyeket.
Olyan szép, kicsim. Szeretek hazajönni.
Itt a víz, a kék ég, a hegyek.
Eléggé lenyűgöző, nem igaz?
De.
Folyton a kalandokról beszélek. Hogy meg kell ragadni a lehetőségeket.
Ez is egy új kaland lesz a számomra. Így kell tekintenem rá.
Láttam, hogy mit kínálhat nekem Portland,
szóval lehet, hogy ideje új helyre költöznöm.
Ideje kipróbálni egy új életvitelt, és ugyanúgy élvezni, mint az eddigit.
Szerintem nézzünk körül, fedezzük fel a környéket!
Meglátjuk, hogy érezzük magunkat.
Aztán pedig kiderül, hogy mi fér bele a költségvetésünkbe.
Ezt adom.
HÉT NAP AZ ESKÜVŐKIG
MENYASSZONYIRUHA-SZALON
Gyönyörű.
De bájos!
Nagyon tetszik ez az üzlet!
Istenem! Mennyi csipke!
Egy hét múlva férjhez megyek.
Ideje kiválasztani a menyasszonyi ruhámat.
Nincs rajtam nyomás.
Hihetetlen, nem?
A sötétebb színek jobban passzolnak hozzám.
Tökéletes!
KÖRNYEZETKUTATÓ
Hogy legyen mihez viszonyítani.
- Látod? - Ez tetszik.
Ez még sötétebb kék.
Tetszik. Olyan, mint az éjfél.
Imádom!
- Beszéltél Jackie-vel? - Tegnap beszéltem vele.
- Oké. - Nem igazán tudom, mi történik.
- De értem, min megy keresztül. - Aha.
Őszintén szólva reméltem, hogy itt lesz.
Meglepett, hogy nem jött el. Elvégre itt a házasság a tét.
És azt hittem, hogy itt lesz.
Azt hittem, végig akarja csinálni.
Remélem, meg tudják oldani a gondjaikat.
- Megvan az ing! - Ez az, szépfiú!
Valami különlegeset akarok.
Fekete James Bond akarok lenni.
- Hagyom, hogy megnézd magad. - Dögös vagy!
De cuki!
- Ez szép. - Gyönyörű.
Ez egy kicsit bohóbb.
Semmi baj. Nagyon szűk.
Chelsea az.
- Hű! Hát itt vagytok. - Ja.
Már ő a háttérképed? Jól van, tesó!
Egy hét múlva megházasodik.
Öregem!
Brettnek bele kellett húznia.
- Várjunk! - „Nincs közös képünk!”
- Tiff pont most írt. - Mit üzen?
„Jackie nincs itt.” Mi?
Jackie nem ment el a ruhapróbára.
Marshall menyasszonya. Tiff szerint nincs ott.
Basszus!
Megkérdezte, hogy Marshall itt van-e. Ő itt van.
Csinál olyasmit, ami alapján szerinted megfelelő feleség lehetne?
Elhiteti velem, hogy bármire képes vagyok.
- Aha. - Igen.
- Úgy jelenik meg, hogy...
- Beszélhetnénk? - Most?
- Igen. - Ha nem bánjátok.
- Dehogy. - Menjetek!
Figyelj! Tiff most írt.
Azt mondta, hogy Jackie nincs ott a ruhapróbán.
Oké.
Csak azért szólok,
hogy ne érjen váratlanul.
Rendben.
- Kösz, hogy szóltál. - Persze. Alap.
Köszönöm.
FOGÁSZATI ASSZISZTENS
Szevasz!
- Hogy vagy? - Jól. És te?
- Hoztál nekem virágot? - Igen.
Nagyon kedves tőled.
Istenem. De kedves vagy.
Romantikus vagyok, vágod?
Hűha!
Először is bocsánatot akarok kérni.
- Oké. - Szoktam hibázni.
És nagyon izgultam, hogy végre találkozhatunk.
Többet kellett volna mondanom. És jobban kellett volna megfogalmaznom.
Befeszülök attól, hogy mennyire fontos vagy a számomra.
Nagyon bánom, hogy elveszítettelek.
Szeretlek.
És veled akarok lenni.
A feliratot fordította: Varga Fruzsina