NETFLIX UVÁDÍ
To mělo být vyznání?
Pokud bys to říkala mně,
protože ode mě chceš sex... pardon, lásku,
udělal bych vše proto, abychom se už nikdy nepotkali.
Vezmi si k srdci moji radu a najdi si novou práci.
Práci, kterou umíš,
protože zpívat
neumíš.
Padej odsud.
Falešný.
Neříkala jsem to? Zpívala: „Byla jsem...“
Ale měla zpívat:
- „Byla jsem...“ - „Byla jsem...“
Souhlasím s Olou.
- Je úžasný. - A starý.
Je to profík.
Znáš nějakou jeho písničku?
- „Temnota noci.“ - Ano.
Haló?
- Ewa Dyktá je skvělá. - „Dykty.“
Jmenuje se „Dykty“.
A je trapná.
- A tlustá. - Ale běž do prdele.
- Prdel má tlustou. - A malé kozy.
Má skvělé kozy.
Cože?
- Jsou malé. - Malé a milé.
A neumí zpívat.
Má 300 000 fanoušků na sítích.
- Protože ukazuje kozy. - Ukazuje, co má.
- Nemá žádné kozy! - Ticho!
Konkurz ještě neskončil.
Příští týden
se dočkáte speciálu,
ve kterém se hlavní porotce Olo Zawistowski postaví své minulosti.
Naše hudební cesta nás zavede do Olova rodného města, Rozalinu.
- Panebože! - Panebože!
Hudební cesta ke hvězdám.
- Uvidíme se příště! - Štípni mě! To není sen!
Co je, Ostrá?
Pitomá Hudební cesta.
Cože?
Je to kreténský pořad pro kretény a plný kreténů.
HUDEBNÍ CESTA
Nebudeme natáčet v Rozalinu, rozumíš mi?
- Klídek, Olo. O co jde? - Do té díry nejdu.
Není to díra.
Olo se vrací domů! Přesuneme se do vojvodství, kterých je v této zemi mraky.
Olo se přiblíží k davům, k těm neposkvrněným, ke slávě.
Fanoušků mám dost.
Už nemusíš hrát na svatbách, a to díky mně.
Kromě novomanželů by tě nikdo neznal.
Vím, že nemáš televizi rád, jsi unavený a kamera ti přidá deset kilo.
Vezmu tě na ryby a ty to zvládneš.
Ale dohoda je dohoda. A ta zní?
Dohodli jsme se,
že rozjedeme pořad,
ovládneme trh a překonáme divácké rekordy.
Stručně řečeno: Můj pořad, moje pravidla.
A poté vydáme tvoje album.
Podle tvých pravidel.
A potom můžeš být umělcem.
Budeš si ho poslouchat, kolik budeš chtít. I s rodinou.
Hajzle.
Ano?
Olo!
Kde jsi?
- Už jdu. - Poraď mi,
- který hashtag se hodí víc na Rozalin? - Cože?
#OloSeVrací, #OlůvNávrat?
#OLOsevracíLOL.
Geniální, že?
Olo? Haló?
- Měli byste se sejít a promluvit si. - O čem?
Máte spolu dítě. Něco vás napadne.
O dítěti jsem mu řekla před 18 lety.
Byl ožralý a poblil si mikrofon.
Mami!
Po koncertě si všichni poblijou mikrofon.
Mělas po něm vymáhat výživné.
- Možná by vystřízlivěl. - Mami!
Stárne.
Je citlivější a chce se postavit své minulosti čelem.
Řekl to.
Ne, neřekl.
Fajn, řekl to moderátor.
Ale poslouchej.
Kdyby byl takový hajzl,
souhlasil by s návštěvou téhle díry?
Chce se s tebou spojit.
Mám říct, „promiň, ale chtěla jsem ti připomenout naše dítě“?
Proč ne?
Dobrý nápad.
Víš, kolik mu za ten pořad platí?
- Nechci jeho peníze. - Nechci jeho peníze.
Máš hlad?
Měla bys ho pozvat na večeři.
Má rád slezské bramborové knedlíky.
Psali to v jednom článku.
Marta je má taky ráda.
Babi!
Pokud to zapře, uděláme mu test DNA.
- Z jeho slin. - Jak?
Z knedlíku.
Zeptáte se mě, jestli ho chci vidět?
A chceš?
Ne a ne.
Vidíš?
Nechce to.
A já myslím, že chce.
A to dost.
Tohle jsi nakreslila pro něj. Pamatuješ?
Spal to.
Nikdy to nedostal.
Babička má možná pravdu.
- Nechci jeho peníze. - Tady nejde o peníze.
Je to tvůj otec.
Je to debil, a ne otec. Udělal ti spratka a opustil tě.
Díky němu mám tohohle spratka.
Jsi příšerný spratek.
Byl nadaný, a tak musel odejít.
Přestaň ho bránit. To se nedá ospravedlnit.
Chci jen, abys byla šťastná.
Budu šťastná, pokud budeš i ty.
A nyní hit Oly Zawistowského, „Temnota noci“.
Ale...
Koukej se na navigaci.
Zbývá 200 metrů...
Ale centrum... bylo tamhle.
Opravdu jsi z vesnice. Mohli jsme jet vlakem.
A poslouchat, jak 200 lidí zpívá „Temnota noci“? Ne, díky.
Kdybys složil novou píseň, mohli by zpívat něco jiného.
Proč jsi tak rozčílený?
Máš tam snad dluhy?
Nechal jsi tam nějakou holku?
A nechceš ji potkat.
Ano. Je to stará, tlustá prodavačka.
Víš, Marto, že nemusíš.
Nechci, ale ty musíš.
HUDEBNÍ CESTA
Chceš se vrátit?
Dobrý den.
Promiň, neslyším tě, zavolám ti zpátky. Ahoj.
- Ano? - Dobrý den.
Dobrý den a na shledanou. Bez kartičky dál nemůžete.
Můžete dál. Kartička musí být vidět. Dobře?
Dobře? Energie? Fajn.
Promiňte, já tady pracuju.
Máma je učitelka.
Dnes škola není. Pojďte dál.
Probíhá natáčení. Měla byste to vědět.
Přišly jsme navštívit Olu.
Samozřejmě. Pojďte dál.
Všichni ho chtějí vidět.
Promiňte, ale mohli byste sakra přestat...
hrát na tu mandolínu, prosím?
Díky.
Je to ukulele.
Dobře, přestaňte prosím hrát na to ukulele.
Jak tedy získám kartičku?
Jste soutěžící?
- Ano. - Vyplňte tento formulář a podepište ho.
Ano?
Číslo 68...
Čísla 68 a 69. Další, prosím.
Ať se připraví příštích pět. Počkejte na vaši řadu. Díky.
Nemůžu teď mluvit. Zavolám ti o přestávce. Pokud nějakou budu mít.
Pero, super. Nashle.
Super. Zlomte vaz.
- Kartička. - Díky.
Ještě moment.
Vstup je v pětičlenných skupinkách.
Po sobě.
Dřív než ve čtyři to nebude.
Pojďme.
„Ostrowiczová.“
Tady.
- Tudy? - Pojďme, mami.
Učitelka? Suterénem?
Podrž mi to.
HUDEBNÍ CESTA
Připravená?
Jak vypadám?
Skvěle.
- Dej mi svou lásku! Jsem nebezpečná! - Dej mi svou lásku! Jsem nebezpečná!
Olo!
Panebože!
Olo!
Fotku!
Máš to?
Díky. Jste šílené.
- Tři... - Tak do toho.
Pamatuješ si na mě?
Ne.
S dovolením.
Zastavte se.
Bez kartičky dál nemůžete.
- Musím jít dovnitř. - Kartičku.
S dovolením.
Kolik kalorií tím spálíš?
Kolik jich mám spálit?
Kde je moderátor?
Volají mě.
Děje se něco?
Pane Krzysztofe.
Děje se něco? Já tady cvičím.
HUDEBNÍ CESTA
To je on.
Vůbec nezestárnul.
Záběr na něj.
Děkuji vám za vlídné přivítání!
To je váš mladší přítel Krzysztof.
To se povedlo!
Ten úsměv!
- Prostě... - Mami!
Ostrowiczová?
- Marto Ostrowiczová, co tady... - Dobrý.
Dobrý.
Řeknu...
Ale popořádku.
Ahoj, Rozaline!
Jsi první. Jdeme.
S dovolením.
Dnes se k nám připojila
jedna z nejnadanějších jazzových zpěvaček na světě,
Urszula Dudziaková!
A také vaše milovaná,
která má víc než půl milionu fanoušků.
Ewa Dykty!
A především přivítejme
autora hitu „Temnota noci“,
předsedu poroty
a absolventa naší školy...
Přivítejme neotesance, sprostého burana.
- Natáčíš to? - Ano.
Jsi idiot, kretén,
hajzl a neohrabanec!
Odneste ji odsud. Jdeme.
- Padej odsud! - Jdeme.
Nechte mě být.
Co to tu máme za děvčata?
To nic.
#Buran...
#SprostýDebil.
#ŠílenáHolkazRozalinu.
To se neobejde bez následků.
Nedokončí ročník.
Prostě ně!
Skvělé!
- To bylo úžasné. Máš to? - Jasně.
Volala ředitelka. Svolali schůzi učitelů.
Jsi idiot, kretén,
hajzl a neohrabanec!
TA JE BLBÁ HLOUPÁ KRÁVA
Padej odsud!
JE OŠKLIVÁ RODIČE BY SE MĚLI STYDĚT
HLUPAČKA JE BLBÁ A V HLAVĚ MÁ PILINY
OMG JE TAK OŠKLIVÁ
JEŽÍŠI, AŤ UŽ PŘESTANE ANOREKTIČKA
OŠKLIVÁ PO-JE-BA-NÁ
Hej, Ostrá.
- „Padej odsud.“ - Ubohý.
Věděla jsem, že jsi trapná.
Jsi tak beznadějná,
že tě lajkuje jen máma, babička a tenhle pitomec.
Moje máma by tě měla vyhodit. I tvou matku.
Ani tvůj táta to nemohl vydržet.
Anebo jsi dítě ze zkumavky?
- Hej! - Jsi šílená.
- Nech mě být. - Křičíš a pereš se.
Co se děje?
- Odpal! - Cože?
Ostrowiczová!
Kam jdeš?
Řeknu o tom tvojí mámě.
Co se děje?
OLO JE MŮJ OTEC.
Proč jsi mi nic neřekla?
Neptal ses.
Jsi...
Cože?
On věděl, že jsi to ty?
Předstíral, že nepoznal mámu.
Už jsme na něj zapomněly a on se najednou
vrátí, zničí mi život a zabije mi mámu.
Přeháníš.
Choval se k ní hnusně.
Vkročil jí do života a šel dál.
Už ani neskládá hudbu jako kdysi.
Ale ne, polévá lidi vodou.
Trapný.
Páni, má skvělé auto.
Na Hudební cestě vydělal milion.
Ostrá, až umře,
veškeré peníze z jeho písniček budou tvoje.
Nechci jeho peníze.
Co chceš?
Chci ho přejet parním válcem, aby mu vylezly střeva.
Parní válec bys koupit mohla.
Haló?
Volám ze studia a mám pro vás skvělé zprávy.
Postoupila jste do dalšího kola Hudební cesty!
Chtěla bych vás pozvat do živého vysílání...
Haló?
Co řekla?
- „Bú.“ - Bú?
Volali z Hudební cesty.
Cože? Proč?
- Chtějí mě do živého vysílání. - Živě?
HUDEBNÍ CESTA KE HVĚZDÁM
Celé měsíce hledáme troufalce a odvážlivce, avšak...
...osobnost, charisma a odvaha nestačí.
Musíte umět zpívat.
Ale my nehledáme...
...neotesance, sprostého burana.
Ani šílené holky, idioty
či nevyspělou mládež, co nemá emoce pod kontrolou.
Padej odsud!
Dva a půl milionu zhlédnutí za necelé dvě hodiny.
Proč tam nejsem?
Budeš tam později. Otázkou je, proč tolik?
Odpověď je prostá.
Ta šílená holka z Rozalinu.
Přiznej se, že jsi ji na mě ušil.
Ne, já to nebyl, ale lituji, že to nebyl můj nápad.
Melo, kdo bude účinkovat?
Franek, Zośka, paní Krystyna a...
Já?
Čili samá nuda.
Díky, Andrzeji.
Neděkuj mi.
Zpíváním diváky nezískáme.
- Je to pěvecká soutěž. - Ale kurva pěvecká soutěž!
Kdo zpívá?
Chci tu holku živě!
Nevěřím svým očím.
Buď zticha a uvěř tomu. Chci skandál a hádky.
Když budeme nudní, tak pořad po první řadě zruší. To chcete?
- Ne. - Přesně tak. Díky. Žádné otázky.
Ani nezpívala.
Poslouchejte mě. Taková
Amelia.
Charisma, bod. Odvaha, bod. Zpěv, deset bodů.
Šílená holka z Rozalinu. Charisma, deset bodů. Odvaha, deset bodů.
Zpěv, nula bodů. Ale myslím, že touží po slávě.
- Na tomhle stavíš celý pořad? - Proč ne?
Skvělý nápad.
Pokud po tom touží,
třeba něco zazpívá.
Možná i hrozně.
- Bylo by to super. - Bylo by to super.
Promiňte, ale ta šílená holka z Rozalinu je tady. Mám se jí zbavit?
Říkal jsem to.
Touží po tom.
Smažte to.
To nemůžu.
Přišla jste na konkurz a podepsala jste dokument.
Olo se takových příležitostí nevzdává.
- Olo? - Ano.
Byl to jeho nápad.
Postříkala jste ho vodou, zatímco všichni ostatní se ho bojí.
Kromě mě samozřejmě.
Můžu...
se mu pokusit domluvit.
Víte co,
mám pro vás návrh.
Příležitost pro pomstu.
V pořadu. Živě. Nesestříhaně.
Můžete mu říct, cokoliv si budete přát,
před miliony diváků.
Dostaňte ho.
Dostaň ji, jak to umíš jen ty.
Co jsi jí slíbil?
Co teď musí udělat?
Nemusíš ani zpívat „Temnotu noci“.
Prostě ji sejmi.
Bude to pořádná šou.
Nejsem si jistá, jestli je dobrý nápad, aby tam šla sama.
Půjde s ní Antek.
Mohly jsme...
Stejně by nás neposlouchala.
- Nemáš slov? - Znám ho? Jak se jmenuje?
To je...
Ahoj, Małgosio.
- Ahoj. - Ahoj. Omlouvám se za překvapení.
Chtěl jsem si promluvit. Ne ve škole, ani doma.
Máme zrovna...
- domácí poradu. - Jasně.
- Víš? - Jistě.
- Dobrá. - A co zítra?
Kdo to byl? Ten tělocvikář?
Dej mi pokoj.
- A jsme zpátky. - Už to začalo.
- Nedokážu tady sedět. - Ale no tak.
Uklidni se, bude v pořádku.
Podívejme se, co říkají na tvůj talent.
Urszulo.
Nebylo to úplně nejlepší.
Za chvíli jsi na řadě.
Stůj na značce a začni zpívat, až ti řeknou.
Nebudu zpívat.
No jistě.
Maksi, po tomhle vystoupení ti mohu říct jen jediné.
Padej odsud.
Já nemůžu.
Jak to?
Budou si myslet, že mi jde jen o slávu.
Běž tam a pověz jim, jak ti zničil život.
On si zaslouží být nenáviděn, ne ty.
Poslouchej.
Někdy musíš využít příležitosti, jinak budeš po zbytek života litovat,
že jsi nic neudělala.
- Běž hned! - Stojím při tobě.
- Přivítejme neotesance... - To je ona.
...sprostého burana.
Jsi idiot, kretén, hajzl a neohrabanec!
Ostrá pochází z Rozalinu, Olova rodného města.
Její první vystoupení neudělalo na porotu valný dojem,
ale dostala druhou šanci.
Podívejme se, jak se jí zadaří tentokrát.
Vidím, že se ti tato image hodně líbí.
Zajímalo by mě, co si oblečeš příště?
Pokud tedy postoupíš dál.
Můžu ti nějak pomoct?
Trochu vody?
Umíš mluvit?
A co zpívat?
Anebo jen lidi urážet?
Zatlačte víc.
Zdá se, že zapomněla i to.
Možná...
pro mě znamenáš...
víc, než si myslíš.
Možná...
tě chci víc...
než kdokoli předtím.
Možná...
je snazší
být tebou.
Možná.
Hluboké ticho,
když se ptám, kam jít.
A přesně takhle
chutná ten strach.
Tahle úzkost.
Až den bude u konce,
tak mi odpovíš
tak tiše,
že co já mám,
ti nestačí.
- Co já mám... - Co já mám...
...už nemůžu schovávat.
- Konečně. - Co já mám,
zcela jsem věřila,
že co já mám,
ti mělo stačit.
Co já mám,
ti nestačí.
Co já mám,
už nemůžu schovávat.
V to, co mám,
jsem zcela věřila.
Co já mám,
ti mělo stačit.
Liška podšitá.
To je tvá holka?
Nevím.
Nevěděl jsem, že umí zpívat.
Co na to naše porota? Urszulo, prosím.
Vím, že umíš křičet,
nevím, jestli umíš mluvit,
ale zpíváš skvěle.
Bravo!
Pěkně! Bravo!
Ewo.
Jaký bude hashtag?
#Zaskočila.
Super.
Olo, prosím.
No tak, Olo.
- Olo? - Haló, mluví s tebou.
Záběr na jeho reakci.
Olo?
Dva hlasy jsou pro.
Nevypadla jsi.
Ale nezapůsobilo to na mě.
Tak či tak, Ostrá zůstává v naší soutěži.
Náš další soutěžící se pokusil...
- Ale ne. - Ale ne. To bylo trapné.
„Nezapůsobilo to na mě.“
Zopakuje to? Prosím o vřelé přivítání další kandidátky
- o slávu. - Pij.
- Představuji Ameliu z Vratislavi. - Dej mi trochu.
Tohle není její první pěvecká soutěž.
Jak to, že umíš takhle zpívat?
- Nevím, prostě umím. - Ale takhle?
Co dalšího jsi mi zatajila? Porodila tě Meryl Streepová?
Stůj!
- Kam jdeš? - Domů?
Večírek sponzorů. Musíš tam jít.
Musíme.
Musíme stihnout poslední autobus.
Musíme?
Nevíš, co se stalo.
Jsi teď pod mojí střechou.
Postarám se o tvoji kariéru, ale nejprve musíš potkat pár důležitých osob...
Doprava, ubytování, jídlo, všechno bude na mé náklady.
- Všechno zahrnuté v ceně. Ciao. - Super.
- V žádném případě. - Ostrá.
Jsem poprvé ve Varšavě. Byl jsem akorát stanovat.
Nemůžu si ani dovolit hranolky. A bez tebe nepůjdu.
Prosím.
Chci vidět svět.
Dobrá.
- Dám vědět mámě. - Jo!
Vůbec se mi to nelíbí.
Marta Ostrowiczová.
Franek.
- Ahoj. Ty jsi z... - Z Hudební cesty. Ano.
Jsi úžasná.
Chci říct, tvůj hlas.
Já ne... však víš.
Kde máš kamarádku?
Nevím. Právě ji hledám.
Sakra.
Neviděl jsi mě.
- Hej... - Franek.
Jasně, Franku.
Byl jsi skvělý. Hledám tu holku z Rozalinu.
- Viděl jsi ji? - Ne.
- Určitě? - Určitě.
Proč jsi utekla?
Páni, to je výhled. Neuvěřitelný.
Všechno je neuvěřitelné.
Jak jsi zpívala
moc se mi to líbilo.
Líbí se mi všechno, co děláš.
A...
ty.
Dobrou noc.
Tamhle je!
- Ahoj! - Nashle!
Nejkrásnější a nejnadanější!
Bravo!
Dobrý den. Já jdu.
- Zatím. - Moc děkujeme!
Prosím.
Poslouchej.
Myslela jsem, že mi normálně srdce vyskočí z těla.
Když se všichni postavili.
A pak se mi chtělo smát,
- protože byl totálně v šoku. - Vypadal takhle.
- Ukaž! - Byl tak zmatený.
A když se postavili,
ty emoce...
Cítila jsem to tady.
- Běž dovnitř. - Rychle.
Ahoj!
Ahoj. Musím jít.
Jak je?
- Dobře? - Dobře.
Poslyš.
Neřekli divákům, aby se postavili?
Ne, sami se postavili, protože se jim to líbilo.
Vyhraješ, vím to jistě.
Ty se tam vracíš?
Ne, ale no tak.
Na co?
Jsi nejlepší. Můžeš vyhrát.
Zpíváš krásně.
Sama jsi říkala, že tam byly emoce, že všichni byli nadšení.
Co se ti nelíbilo?
On. Předstíral, že mámu nepoznal. Nechci ho poznat.
Opíjel se každý den po více než deset let.
Jeho mozek se rozložil na kaši.
- Mami! - Babi!
Co? Možná tě nepoznal.
Jdeš na to ze špatné strany.
S chlapama musíš být přímá.
- Měla bys tam jít. Obě byste měly. - Babi.
Nezpívej, pokud nechceš.
Ale dej mu šanci. Naposledy.
Musíte si promluvit.
Sami.
Tohle si oblečeš.
Nacházíte se na 20. patře.
Zatím.
- Olo? - Dáš mi autogram?
Dáš mi autogram?
Poznal tě.
Určitě ano.
Díval se přímo na tebe.
Na ty šaty.
A na tebe.
Na tebe.
Přinesla jsem jedno navíc.
Díky.
Ano?
Zjistil jsem číslo vašeho pokoje.
Ano?
Ahoj.
Můžu dál?
Ano.
Jak jsem tě mohl nepoznat?
Omlouvám se.
Změnila jsem se.
Máš stejné oči.
Ale zbytek je jiný.
Pamatuji si ho stejně. Víceméně.
O mně zhruba víš, ne?
Pověz mi o sobě.
Mám shrnout posledních 18 let svého života?
Pokud chceš.
Nevím. V bodech?
Poté, co jsi zmizel,
se narodila Marta.
- Olo... - Já vím. Neříkej to.
Kolik chceš?
- Cože? - Zaplatím, ale musí pořad opustit.
Obě dvě odejdete.
Vypadni.
Klid, tohle vyřešíme. Není důvod se stydět.
Prostě mi řekni, kolik chceš. O nic nejde.
Okamžitě odsud vypadni!
Takový hajzl.
Neotesanec, buran a totální debil!
Omlouvám se.
Nebudeme si s ním lámat hlavu.
Dobře.
Půjdeme domů.
- Jak to, že ne? - Přesně to chce on.
Zůstanu a soutěž vyhraju, abych ho naštvala.
- Marto... - Nechala jsem dole telefon.
Ale no tak, ty pláčeš?
Měla by ses radovat.
Přehnala ses jako bouře.
Lidi po tobě šílí.
Hej.
Bylo by mi ctí, kdybys mě ve finále porazila.
Konečně ti řeknu, co mám na srdci.
Z očí do očí.
Když tě vidím, je mi stydno,
že jsi pořád na světě.
A věz, že už znám
všechny odpovědi. No tak, řekni něco.
Mám pro tebe vždy ostrou odpověď.
Teď už mi neutečeš.
Skrýváš svůj obličej před ránou.
Šklebíš se na milion způsobů.
Jen počkej.
Já ti ukážu. Kopíruješ mě
ve všem, co dělám. Už mám dost tebe
a tvých prázdných očí. Počkej, rozbiju zrcadlo.
Ano, je to bohužel můj odraz.
Ten stejný.
Ano, je to bohužel můj odraz.
- Ten stejný. - Ten stejný.
- Dobře! - Ano,
je to bohužel můj odraz.
Ano, ten stejný.
Ano, je to bohužel můj odraz.
Ten stejný.
Ano.
OSTRÁ, MILUJEME TĚ
Ostrá, milujeme tě!
Milujete Ostrou.
Jak je vidno na sociálních sítích, všichni ji milují.
Všichni. Máš pravdu, Krzysiu.
Teď by mě zajímalo,
jestli ji miluje i naše porota.
Tak tedy. Ewo.
Mám-li být upřímná...
Nemá to cenu. Padej odsud.
- Cože? - Cože?
Olo?
Olo. Ona musí zůstat, rozumíš?
Olo! Musí zůstat!
Nejprve bych chtěl vřele poděkovat kostymérkám. Vypadáš skvěle.
Opravdu, paráda.
Co to sakra?
Co myslíš, Ewo?
Ne, nelíbilo se mi to. Ani vystoupení ani styl. Ne.
Ukradla ti bundu. Tobě by slušela, ale tohle...
Ale vypadá skvěle!
Vypadá dobře.
Zaměřme se na vystoupení. Ty zpíváš.
Slyšíme to. Vypadáš dobře, vidíme to.
Ale je to příliš agresivní, víš?
Jsi vlezlá.
Zbláznil se?
Nevím,
možná dokážeš přesvědčit lidi, ale mě ne.
To nemůžeš!
To není charisma.
- Máš padáka. - Vyhoď ho!
Urszulo, pomoz nám.
To je kravina.
Nechce se mi tomu věřit. Ani jeden z vás nerozumí zpěvu.
Jak se opovažuješ!
Tahle tlačítka vám odeberu.
Ale no tak.
A ty? Mluvíš o charismatu?
Nejprve si ho sám najdi.
Ona ho má!
Opravdu má.
A o tobě tvrdí, že umíš zpívat.
Tahle píseň mi prostě moc nesedí.
Jenom tahle?
Jsi senzační!
Zůstáváš!
Záchranný kruh!
Bravo!
Ostrá zůstává v soutěži!
To bylo skvělé vystoupení.
Co bude dál? To zjistíte po krátké přestávce.
FRANEK: BYLA JSI ÚŽASNÁ! OSTRÁ: VÁŽNĚ?
FRANEK: JEN SE PODÍVEJ!
Ostrá!
Uvolněná po práci?
Víc a víc.
Musíš být ve formě.
Proč?
Máš v pořadu soupeřku.
Arogantní.
- Líbí se ti. - Ne!
Dobrá, tak o co jde?
O tebe.
Má nejlepší hlas za celou sezónu. Oba to víme.
Je skvělá, charismatická, odvážná.
Lidé ji budou brzy milovat.
Označí ji za nový objev, novou hvězdu.
Co ti budu povídat? Však víš.
Promiň, že ti to říkám.
Záleží mi na tobě.
Musíme ji ze soutěže vyhodit.
A to co nejdříve.
- Marto! - Marto!
Marto, počkej.
Blahopřeji.
- Byla jsi skvělá. - Jsi opravdu ostrá.
Proč je na tebe Olo tak nepříjemný?
Je Dyktá tak skvělá i naživo?
- Jmenuje se „Dykty“. - Dykty.
Máš krásný hlas. Nevěděli jsme...
- že jsi tak nadaná. - Ahoj, Ostrá.
Budeme pro tebe hlasovat.
Marto.
- I já. - Tady.
Ahoj.
Chtěla jsem se jen...
omluvit.
- Hej. - Počkej.
NEJLEPŠÍ NEUVĚŘITELNÁ
KLOBOUK DOLŮ
OLO TI NESAHÁ ANI PO KOTNÍKY JSI BOŽÍ
Tak povídej.
- Bylo to... - Ano?
- Zvláštní. - Zvláštní?
Zdravím, dámy.
Učitelský sbor zešílel.
Mluví jen o tobě.
A zrušili ti důtku z chování.
- Páni. - Všichni se s ní chtěli vyfotit.
Jasně, najednou mě mají všichni rádi.
Mají, protože jsi skvělá.
Předtím byli slepí.
Teď jsi odhalila své nadání a dokázala, že jsi nejlepší.
- Ne! - Co se stalo?
Nalej mi sklenici vína.
- V deset ráno? - Ani...
„Na otázku, proč odmítá podávat rozhovory s časopisy,
Ostrá odpověděla,
že nechce dopadnout jako Olo.“
Řekla jednu větu!
Všichni o ní píšou.
Moc hezké!
Vždyť ani nevymyslela nějaký hashtag.
#DoPrdeleKurva.
PROČ CHCE OLO ZNIČIT OSTROU
Příště jí nikdo záchranný kruh nehodí!
Pařmenkám nikdo neublíží. Vůbec nic necítím.
Kdy se naučím to potlačit?
Já jsem ta, které zavoláš, aby ses pobavil. Můj telefon nestíhá.
Buší mi na dveře. Cítím lásku.
Jeden, dva, tři panáky.
Hážu je do sebe a ztrácím přehled, kolik jich bylo.
Zhoupnu se
z lustru.
Z lustru.
Budu žít,
jako by zítřek neexistoval.
Jako by neexistoval.
Poletím
jako pták nocí
a ucítím, jak mi schnou slzy.
Zhoupnu se
z lustru.
Z lustru.
Držím se svého života zuby nehty
a nepohlédnu dolů, neotevřu své oči.
Moje sklenice zůstává plná až do svítání,
protože to do večera vydržím.
Pomoz mi, já držím se svého života zuby nehty
a nepohlédnu dolů, neotevřu své oči.
Moje sklenice zůstává plná až do svítání,
protože to do večera vydržím.
Do večera vydržím.
Co na to předseda poroty?
No tak.
Nevím, co s tebou udělat.
Máš problém, že ano?
Ano, mám.
Mám takový pocit, že vůbec nerosteš.
Řekla stará paprika.
Olo.
Profesionální růst není tvoje parketa.
Sám jsi to dávno zabalil.
Jak arogantní.
Čas na hodnocení.
Začneme královnou lajků. Ano, či ne?
Poslouchej.
Moc se soustředíš na to, jak to zní...
Začíná se hejtovat.
Když takhle mluví, tak víme, že bude tvrdá.
Nebyly tam žádné emoce.
#TentokrátNe
#TENTOKRÁTNE
A co na to jazzová královna?
No tak, babi.
Pořád dokola. Co je to s váma?
Je skvělá!
Ano!
V tomto případě
je její osud ve tvých rukou, Olo.
- Olo, neblbni. - Neblbni.
- Ostrá! - Ostrá!
Takže?
Držte se ho.
Nelíbí se mi tvoje sebevědomí.
A mně se nelíbí tvoje poslední písnička.
„Temnota noci“?
Co přijde dál? „Světlo dne“?
Vtipné.
Olo, ona zůstává.
Také jsem kdysi byl vznětlivý.
A nebyl jsem na slávu připravený.
Na tohle všechno.
Zmáčkni to tlačítko, kurva!
Ty taky nejsi připravená.
Ale možná se o tom musíš přesvědčit sama.
Hurá!
#OstráZůstává!
Nemáte oheň?
Tady nesmíte kouřit.
Pardon.
Ty hajzle.
Ty kouříš?
Ty prodejná svině!
Diváci jednou zabučí a ty se na naše plány vykašleš?
Měli jsme ji vyhodit!
Jsi ubožák.
Małgosio, počkej.
Počkej.
- Jsi... - Hajzl?
V pořádku, neváhej.
Měla jsem 18 let na to, abych se smířila s faktem, že mě nechceš znát.
Že jsi mě, těhotnou, opustil.
Nikdy ses nevrátil. Prostě nic.
Ale nedopustím, abys ublížil mému dítěti.
Zaslouží si lepšího otce.
Dvacáté patro.
- Počkej... - Nech mě být.
Co to děláš? Jdeme. Teď?
Ostrá!
Všichni už čekají. Posadíš se vedle Oly.
Dámy a pánové, jsme připraveni zahájit konferenci.
Děkuji. Máte nějaké otázky?
Ne všichni najednou. Dohodneme se na pořadí.
Pán v zelené bundě. Prosím.
Olo, Ostrá, jsme všichni nadšení vaším vztahem.
Existuje šance, že se někdy udobříte?
- Je to... - Je to...
Je to jako v té písničce.
„Tma již nastala, už na tom nezáleží.“
Uvidíme se zítra.
- Děkuji za rozhovor. - Nemáte zač.
- Zeptejte se prosím mého manažera. - Jistě.
Vyfotíme se.
Vždyť se mnou nemluvíš.
Na fotce to nepůjde poznat.
Ewo.
Jdeš, nebo ne?
Brzy ztratíme jejich zájem.
Super. Aspoň budu mít klid.
S dovolením.
HUDEBNÍ CESTA
Vyfotili mě třikrát.
A je vyfotili 300krát.
Sereš mě.
- Můžete na slovíčko? - Teď ne.
Mami!
Co se děje?
Něco jsem podělal.
Ale no tak, to my všichni.
Taky jsem měl krizi.
- Ano? - Jasně.
Ale těžko se tomu věří.
Nikdo nechtěl do toho nápadu investovat. Musel jsem...
hodně obětovat, abych ten pořad spustil,
a přesvědčit mnoho lidí ke spolupráci.
A najednou jsem potkal tebe.
Starou konzervu
a Ewu, která šílí po pozornosti.
Můj život začal mít smysl.
A tvůj také bude.
Prostě si najdi... Však víš.
Kolik ti je?
Čtyřicet.
- Dítě. - Cože?
Pořiď si dítě.
Stane se pro tebe tím,
čím je Hudební cesta pro mě.
Dítě, které není kompletní ani poslušné, ale přesto jej miluješ.
Až do konce života.
Šéfe!
Ano?
Máš telefon! Naléhavý!
No dobře. Musíš tak řvát?
To byl Franek a jeho „Hudební eso“.
- Děkuji. - Franek.
A nyní píseň, kterou mladí diváci nejspíš nepoznají.
Proto nás překvapilo,
že si jej zvolila tak mladá soutěžící.
- Prosím přivítejte Ostrou! - Hodně štěstí.
Ahoj!
Vyjednávali jsme celý týden.
Ale já vyhrála, protože jsou dnes mé narozeniny!
Zazpívám píseň,
která je stejně stará jako já.
Je jí 18 let.
Máš pravdu, Olo, je to tvoje píseň!
Věnuji ji tobě.
Jsi debil s hloupým ksichtem.
Ničemu nerozumíš, mozek ti nepracuje.
Zničil ho kokain. Jsi debil
s hloupým ksichtem. Ničemu nerozumíš.
Neumíš milovat.
A on si tam sedí jako s klackem v prdeli.
Příští okamžik nějak přežiješ,
ale nechápeš,
že je neustále sjetý. Příští okamžik
nějak přežiješ. Ale ničemu nerozumíš.
Neumíš milovat.
Děkuji.
- Ostrá! - Ostrá!
Myslím, že tví rodiče nebudou nadšeni tak silným textem.
Moje máma je na mě velmi hrdá.
Můj táta mě nikdy nechtěl poznat, takže je mi jeho názor ukradený.
Určitě toho nyní lituje.
Nemyslím si.
Nezapomeňme, že Ostrá má dnes narozeniny!
- Hodně štěstí, zdraví. - Hodně štěstí, zdraví.
- Hodně štěstí, Ostrá. - Hodně štěstí, Ostrá.
- Hodně štěstí, zdraví. - Hodně štěstí, zdraví.
Byla to příjemná chvíle.
A nyní si poslechneme porotu. Doufám, že bude taktéž příjemná.
Dostalo tě to.
To je dobře.
Pořád se zlobím, ano.
Ale nějak tě chápu, víš?
Jsi prostě takový, ne?
Miluješ diváky. Jasně.
S tou holkou se netrap.
Je to prostě drzý spratek.
Mělo by nám jí být líto.
Její otec byl hajzl. Není divu, že je ta holka tak arogantní.
Hej.
Odpouštím ti.
Kdybys hlasoval proti ní jako první
a pak byla řada na mně
a oni začali takhle bučet,
také bych...
Však víš.
#Upřímnost.
#JsmeSiPodobní.
Mohl byste si odsednout?
Děkuji.
Dám si to, co vždycky.
Blahopřeji k vystoupení.
Bylo to... silné.
A dobré.
Poslouchej.
Chtěl bych, abys věděla...
Chtěl bych ti říct... Můžeš se přestat koukat
na mobil, když s tebou mluvím?
Chceš vědět, co tu mám?
Třicet tisíc fanoušků. Každý z nich je důležitější než ty.
To je skvělé.
Myslíš si, že je to tak důležité?
Ty piješ?
Nejsi můj otec.
Jsi připravená vyrazit ven?
Nazdar, Olo.
- Nepočkáme na mejdan? - Ne, mám pro tebe překvapení.
Pojď už. Zatím!
Páni. Co to je?
Půjčil jsem si ho. Speciálně pro dnešní příležitost.
- Myslíš, že přijde? - Jasně.
- Ale je už... - Přijde.
Lidi, no tak.
- Překvapení! - Překvapení!
Známe se?
Nech toho.
Jedno bylo za maminku.
A teď za tatínka!
Potichu.
Co ty tu?
Překvapení.
Nevěděla jsem o tom.
Jasně, chápu.
Máš teď nový život.
O co ti jde?
Už o nic.
Výborně. Jasně.
Dobře. Podívej se sem.
Přesně tak, na mě.
Krásné.
Nohu k boku.
- No nevím. - Nastala naše chvíle. Musíme ji využít.
Pořádnou pózu. No tak.
Nohy. Zmocni se jich. Dobře.
Velmi dobře.
Neusmívejte se. Super.
Ostrá, pozvedni bradu.
Pořádně.
Dobrá póza. Super.
Dobře, kartu.
S čím bys porovnala své pocity?
Cože?
S čím bys porovnala své pocity?
Jsme jednolití.
„Jednolití.“
Co je to za hovno?
ZÁŘÍCÍ HVĚZDY
Zlaté hovno.
Páry prodávají.
Uděláme to taky.
Jinak nás nahradí.
Koukni, kolik mají fanoušků.
Kurva!
„Jednolití.“
Otevřu.
- Kdo to byl? - Nikdo.
Ahoj, Olku.
- Dobrý den. - Zestárl jsi.
- Mohu ti něco nabídnout k pití? - Co chceš?
Podívám se po ledu.
- Chtěl jsem... tě varovat. - Omluvit se?
Varovat?
Před čím?
OSTRÁ A FRANEK
Viděla jsi to?
Tohle focení, rozhovor...
Je příliš brzy.
I kdyby bylo příliš brzy, i tak je pozdě.
- Mohu to napravit. - Na tvoje rodičovské rady je už pozdě.
To se nedá napravit.
- Ten spratek ji využívá! - A ty jsi najednou její otec?
Nic od tebe nechceme.
A už vůbec ne tvoje rady.
Kdybys změnila názor.
Omlouvám se.
Za všechno.
Marto!
Koukej na její hadry!
Ostrá!
Zbláznila se.
Pati teď chodí s Antkem.
Nezájem.
Tím líp.
Příští týden bude další díl.
Do té doby
- musíš dohnat školu. - Na to nemám čas.
Vtipné!
Marto!
Myslím, že už je toho moc.
Naskytla se příležitost, tak ji musím využít.
Hej!
Marto!
Co to děláš?
Chtěla jsem si odpočinout a místo toho děláš drama.
Co je mi do toho?
Mám teď jiný život. Odmítám žít v téhle díře.
- A co škola? - Napiš mi omluvenku.
Světla tvoří chodby,
které cestují napříč událostmi.
Strach se rozplývá v dýmu.
Nemůžu utéct, neb je tak hustý.
Nemohu zvednout nohy ze země.
Zůstanu takhle, dokud nás rozbřesk nezmění.
Nesmíš teď vejít.
Víš toho o mně až moc.
Píseň odzpívali v semifinále Ostrá a Franek.
Vy jste
úžasní!
Neuvěřitelné hlasy, tolik charismatu!
Tolik sex-appealu.
Mrazí mě, když vás poslouchám.
Ewo, souhlasíš?
Konečně ano.
Souhlasím na 100 procent...
co se týče Franka.
Marto, myslím a věřím, že ty to taky cítíš,
že to od tebe bylo nucené.
Nejsi Beyoncé, že ne?
- Není. - No a co?
Nic.
Je moc dobře, že nepředstíráš, že jsi někdo jiný.
Jsi sama sebou. Jsi Marta Ostrowiczová.
Jen tak dál!
Olo, prosím.
Chcete slyšet můj upřímný názor?
Jako vždy.
Bylo to laciné.
Jako tahle image, která se k tobě vůbec nehodí.
Je to nevkusné.
A víš, proč se jim to líbilo?
Protože jsme v televizi.
No jsme.
Laciné se tady cení. To samé platí pro předstírání.
Ale ty nemusíš předstírat. Věř mi.
Věř mi. Vím, o čem mluvím.
A říkám to proto...
že ti přeju, aby se ti dařilo.
Protože máš talent.
- No teda. - Co se to děje?
Velké díky našim porotcům za jejich hodnocení.
Ale kdo postoupí do finále?
O tom tentokrát rozhodujete vy.
Naši diváci,
vyslechneme si váš verdikt po krátké přestávce.
Dáme si krátkou přestávku. Deset minut.
Co to bylo za stařecké kecy?
Jak jsi mi to mohl udělat?
Poslal jsi nás do mediálního zapomnění.
Vypadám snad, že chci do důchodu?
A takhle jsem se cítila kvůli tobě. Jako hloupá, stará čarodějnice.
Tobě se ten spratek líbí?
- Uklidni se. - Chováš se tak.
Přiznej se. Líbí se ti.
Mohl bys být jejím otcem.
Já jsem jejím otcem.
Našel jsi už porotce pro Zpívání nad ohněm?
- Ne. - Obsadíš mě.
No...
Dám ti něco, s čím budeš víc než spokojený.
Drahoušku, před pár lety bych ti to asi zbaštil,
ale teď...
Dám ti informace.
- A co z toho budu mít? - Zdvojnásobíš sledovanost.
#BereTo.
Zatleskejme prvnímu finalistovi, Władkovi.
Bravo.
- Co říkáte? - Úspěch.
Chtějí diváci vidět
- Franka ve velkém finále? - Ano!
Freddie Mercury, ale menší.
Toto je rozhodnutí našich diváků.
Ano!
Blahopřeji!
Dámy a pánové,
ve velkém finále zbývá už jen jediné místo,
o které soutěží dvě kandidátky.
Marta a Amelia.
Marto, pojď sem.
Ostrá!
Uvidíme Martu
- ve velkém finále? - Diváky.
Poslouchejte.
Změna scénáře.
Dostanete obálku. Přečtěte, co se v ní píše.
Pozor, číslo tři.
Pokračuj.
Dámy a pánové.
Bylo mi právě řečeno,
že tato obálka neobsahuje dnešní verdikt.
Obsahuje šokující informaci,
kterou musím nyní ověřit.
Informace je následující:
„Jeden z našich semifinalistů
je pokrevním příbuzným...
jednoho z porotců.“
- Záběr na porotu. - Šokující!
Olo.
Olo, je to pravda?
Pokud to Olo potvrdí,
tato osoba bude muset pořad okamžitě opustit.
Taková jsou pravidla.
Olo, my čekáme.
Nu dobrá, zeptám se přímo.
Jsi...
otcem...
Marty Ostrowiczové?
Kamera dvě, záběr na Martu.
Olo.
Olo, my čekáme.
Nikomu bych nepřál takového otce.
Ale jsi jejím otcem, nebo ne?
Olo, musíš jim říct pravdu.
Olo.
Beznadějný otec?
To jsem.
Konečně.
Jak dojemné!
Jsem na Martu moc hrdý.
Naše pravidla nepovolují,
aby byli účastníci spřízněni s filmovým štábem.
A tedy přivítejme do velkého finále...
Amelio!
Franku!
Marto.
Omlouvám se.
Za co?
Za to, že jsi mi zničil život podruhé?
Nevěděl jsem, že to udělají.
Marto!
Miláčku, netrap se tím.
My sem nepatříme. Vrátíme se domů.
Co je to za kravinu?
- Já se do té díry nevrátím. - Marto!
Co?
Nebudu žít jako ty. Nechci do konce života být
smutnou, osamělou učitelkou z Rozalinu.
Nechte mě být, vy všichni!
Marto!
Super, lidi, děkuju. Můžeme to zabalit.
Máme to.
Běž do prdele.
Člověče, ty bys mohl mít 50 dcer po celém Polsku.
To je zlatý důl. Jako zlatá rybka.
Mám u prdele tebe
i ten tvůj pořad.
A co? Odejdeš a zaplatíš mi milion odškodného?
Nemyslím si. Neměl jsi podepisovat tu smlouvu.
Tady Marta. Očividně nemám čas, zavolej později.
VRAŤ SE ZPÁTKY DO DÍRY, ČUBKO! PODVODNICE
BLBÁ PÍČA VELKÉ ZKLAMÁNÍ
TLAČENKA LHÁŘKA, HAHA
MALÁ LHÁŘKA
TATÍNKOVY PRACHY
- A co teď? - Nepostoupila jsi.
A album?
- Sám jsi řekl, že jsem pod tvou střechou. - Možná za rok.
Budeš se muset změnit, protože se to všechno podělalo.
Ano.
Neřekla jsi nic o svém otci.
Víš, co všichni píšou? „Lhářka.“
Že tě tatínek protlačil do soutěže. To píšou.
Proto nemůžeš v tuto chvíli do showbyznysu.
Věř mi.
JE ŠKAREDÁ ŘÍKÁM, ŽE JE OŠKLIVÁ
PROSOULOŽILA SE AŽ NA VRCHOL TY VOLE, UBOHÝ
Konečně.
Víš, co mi ten debil řekl?
Že jsem podvodnice. Chápeš?
- Prosím tě, pojďme pryč. - Ostrá.
Ty jsi skončila, ale já mám pořád šanci.
Taky jsi měla šanci.
Chtěl jsem ti pomoct.
Teď pomoz ty mně.
Vrať se do Rozalinu.
Na nějaký čas zmiz a nevolej mi.
Jsi jako jed.
Haló?
Ahoj, jak to jde?
Ahoj.
O co jde? Mám naspěch.
Ale nic. Ahoj.
Vítejte ve finále pořadu, který je v Polsku první svého druhu.
V tomto pořadu jsme nelítostní.
Uvidíme, koho z finalistů
zahltí lichotkami a koho potopí studenou vodou.
Opravdovou vodou.
Uvidíme, kdo je ve velkém finále Hudební cesty voděodolný.
Dobře. Kam mam jít? Na stranu?
Pojďme to zkontrolovat.
Je to tady?
Dobře. Jeden vpravo. Sem?
Dobře, označím to místo.
Olo...
Pokud všichni ví, co dělají, můžeme pustit diváky do haly
a začít.
Budu čekat v zákulisí na znamení. Děkuji.
Píše mi, že sedí sama v Meduze a trpí.
Že ji všichni opustili.
Do prdele!
Je to tvoje holka, ne?
Není moje holka a je mi u prdele.
- Dobrý večer. - Ne.
Nenechám ji, aby mě stáhla na dno.
Neumí se ani pohybovat ve světě infosféry.
Je slabá.
Maloměšťácká píča.
Olo.
Co se stalo?
Vyrazil mi zub!
- Vyrazil mi zub! - Ukaž.
Ukaž mi obličej.
Zbláznil ses? Do prdele. Odkud mu mám vzít nový zub?
- Kam jdeš? - Mám důležitější věci na práci.
Co je důležitější než finále?
Moje dcera.
Vstávej.
Olo!
Hledáš Martu?
Nebere mi telefon.
Není ani v hotelu. Nevím, kde ji hledat.
Asi vím, kde je.
Pojď.
Kurva!
Pojď.
Děláš si srandu.
Nasedej.
Pojď.
- Dobrý? - Ano.
Drž to.
Co to děláš?
Vezmi si to, než si to rozmyslím.
To nebyl nejlepší nápad.
Byl to nejlepší nápad mého života.
Zkontroluju záchody.
Pojďme pryč.
Co tady dělá on?
Měli jsme o tebe strach.
Ty jsi teď na jeho straně?
Počkej!
- Promluvme si. - Není o čem.
Marto, počkej.
- Omlouvám se. - „Omlouvám se“?
Za co? Chceš, abych ti odpustila?
Neodpouštěj mi.
Jenom mě vyslechni.
- Počkej... - Nech mě být!
Můžu něco říct? Prosím.
Udělal jsem chybu.
Ale nedokázal jsem se vzdát svojí šance.
Nedokázal jsem si představit život v Rozalinu s rodinou v bačkorách.
Teď toho lituju.
Kéž bych to tehdy s tvou mámou zkusil.
Ale teď vím, co chci.
Chci mít dceru.
Takovou, jako jsi ty.
Nevěřím ti.
- Marto! - Marto!
Marto!
Panebože.
Konečně jsem udělala matiku.
Ale nevím jak, ta baba mě nesnáší.
A já ji taky.
Ještě musím udělat chemii.
Pohoda.
Tu noc před tím klubem...
lhala jsem, že ti nevěřím.
Nesmíš to podělat, tati.
Mám pro tebe překvapení.
Napsala jsem to...
pro tebe už dávno, takže se nesmíš smát.
Nejsi tady.
Ne,
nejsi tady.
Když
křičím,
nejsi tady.
Ne, nejsi tady.
Když šeptám.
Potřebuji tvou radu.
Potřebuji slyšet tvůj hlas.
Zeptat se tě na otázku.
Jako Bůh, nikdy neodpovídáš.
Potřebuji tvou radu.
Potřebuji slyšet tvůj hlas.
Zeptat se tě na otázku.
Jako Bůh, nikdy neodpovídáš.
Marto, počkej!
To s tvým tátou mě mrzí.
Já vím, díky.
Budeme spolu někdy mluvit?
Jasně.
Až to všechno skončí.
Je už tma,
ale to je jedno.
Ptám se sebe,
co je to krása?
Pěkná ústa.
To byly emoce, drahý Olo.
A vy jste o to přišel.
Viděla jsem to tak třikrát.
Možná to jednou taky uvidíte.
Pane doktore!
Udobřili jsme se s Antkem.
Myslím, že spolu budeme chodit.
Jasně, Antek kdysi chodil s Pati,
ale já chodila s Frankem a ty s Ewou.
A máma ti odpustila. Ono se to musí.
I když Pati je horší než Ewa. Je tak umělá.
A Antek?
Je tak upřímný a nefalšovaný.
Asi ho miluju...
Prosím, lehněte si.
Uklidněte se, prosím, lehněte si.
- Uklidněte se. - Prosím, lehněte si.
Jak se jmenujete?
V tom tichu mezi slovy
ti nechávám dopis,
který jsem utkala o samotě.
Domov je tam, kde jsi i ty.
Čím víc je v noci hvězd,
čím víc hvězd, tím méně září.
Až jednou zmizíš
z mých dní, jen tak. A já
posbírám naše stopy v jedno.
Další zamčené dveře otevřu ke společným chvilkám.
Stojíš tady vedle mě. Bez tebe se neznám.
Posbírám naše stopy v jedno.
Ještě není pozdě.
Nejtěžší je být sám sebou.
Vymykám se vlastním konturám.
Řvu jak blázen,
že tebe chci nejvíce.
Jen tě mít vedle sebe.
Čím víc je v noci hvězd, čím víc hvězd, tím méně září.
Až jednou zmizíš z mých dní, jen tak.
Já posbírám naše stopy v jedno.
Další zamčené dveře otevřu ke společným chvilkám.
Stojíš tady vedle mě. Bez tebe se neznám.
Já posbírám naše stopy v jedno.
Ještě není pozdě.
Nejtěžší je být sám sebou.
Vymykám se vlastním konturám.
Já posbírám naše stopy v jedno.
Další zamčené dveře otevřu ke společným chvilkám.
Stojíš tady vedle mě. Bez tebe se neznám.
Já posbírám naše stopy v jedno.
Další zamčené dveře otevřu ke společným chvilkám.
Stojíš tady vedle mě. Bez tebe se neznám.
Já posbírám naše stopy v jedno.
Ano!
Vítejte u dalšího dílu Ewa zpívá nad ohněm.
Mělo to být růžové!
Nic není hotové. Převod mi nepřišel.
- Říkám, že nebudu... - Ewo, teď ne. Prosím.
Jednou si to vynahradíme. Ale teď se prosím soustřeď na pořad.
Když chci, aby moje zuby dobře vypadaly,
použiju zubní pastu American Dream.
Která likviduje i zápach z úst.
Ahoj!
- Dobrý den, paní ředitelko! - Dobrý den!
- Už jsem řekla dobrý den.
Vy taky běháte?
Na to jste se mě ptal včera.
Ano? A co jste odpověděla?
Že jste se mě na to ptal včera.
Vítejte u dalšího dílu Ewa zpívá nad ohněm.
- Dnes to jsou bavorské nudličky se sýrem. - Paní Dyktá, trochu níž.
„Dykty.“
Jmenuju se „Dykty“! Kolikrát vám to mám opakovat?
Debile jeden. Copak nechápete?
- Přines mi prosím citrónový lůj. - Neukážu svoje kozy,
abys mě pak mohl obtěžovat!
- Važ si umělce! - Děláš si srandu?
- Máš padáka. - Ty mi ho přines.
Díky.
Mami.
Měly bychom si promluvit o mém otci.
Budka Suflera. Říká ti to něco?
Překlad titulků: Kristina Landry