Tidligere...
Så møtte jeg Nicky, en følsom fyr. Han jobbet på familiens renseri
og skrev dikt på fritiden. Sammenlignet alt med en sommerdag.
- Kjøttøks i brystet. - Nicky hadde Arconia-brevpapir i munnen.
Lester likte ikke jobben,
men han håpet å spare nok til vår store drøm: leilighet i Arconia.
- Det er det siste han sa. - "Det er bedårende."
Om kona vil ha familiearven, burde hun ligget unna andre.
- Hvordan fant du det ut? - Jeg så dem.
- Den er kvart over. Deponeringen er over. - Arconia er borte.
Vil du gjøre verden til et bedre sted? Slutt å gjøre den verre.
Det er nok sånn de fikk Nickys lik ut herfra.
Denne fører ut til Caccimelios renseri.
Politiet fant denne på ham. Det er en fuglefløyte.
Gangsteren fikk ikke ødelegge bygningen. Jeg har oversett det for lenge.
Du må ta bryllupsrekene til Mr. Putnam. Han vil skjønne det.
Om Lester drepte Nicky, hvem drepte Lester?
Vet ikke. Jeg tok rekene med til deg. Da jeg kom tilbake, var han død.
Jeg så sveiven og fikk panikk.
Du er i fare med den fingeren. Du vet ikke hva de betalte for den.
- Betalte hvem? - Jeg har sett det merket.
Den som stjal fingeren, etterlot det.
Du stjal fingeren vår!
POKKER TA.
Sikadene summer. Sangen stiger. Et kor i varmen.
Latteren din er moden som sommerfrukt.
En bit gjør meg fullstendig.
Den varme luften bærer med seg en ordre: "Kle av dere." Og vi adlyder.
Du er så heit.
Du er som en sommerdag.
Nicky, bare vent til vi drar til Positano.
Det du vil ha, det får du.
Det er bare for å minne oss på vår vakre fremtid.
Intet mysterium er større enn kjærligheten.
Og ingenting er mer risikabelt.
Når den lykkes, blir du rikere enn du trodde var mulig.
- Sekstini! Bra! - Ja!
- Sytti! - Sekstiåtte.
- Syttien. - Sekstini.
Men når den ikke lykkes,
når du satser feil og taper alt, kaster du deg eller prøver du på nytt?
Hei. Hva faen mener du med at det er slutt?
Jeg mener akkurat det.
- Jeg har fått nok. - Hva har skjedd?
- Ingenting. - Ingenting?
Det må ha skjedd noe.
Alt jeg vet, er at jeg har gitt deg tak over hodet
og mat på bordet, og jeg elsker deg.
Du elsket meg.
Nå er du bare vant til at jeg venter på deg.
Hei, nei. Elskede. Kom igjen. Jeg er lei for det.
Du har rett, ok?
Vi hadde så mange planer, og kanskje jeg gikk meg vill.
Men jeg kan bli bedre.
Er det en annen?
Nei... Det spiller ingen rolle. Dette handler om oss.
- Hvem er det? - Ingen.
Og det sier du, mannen som har hatt seg med hele byen.
Hør på meg. Jeg skal finne ut hvem det er, og da er han død.
Spør hvorfor hun stjal fingeren.
Si at dørvakten ga den til oss før han døde.
Og at han ville at vi skulle ha den for å finne morderen hans.
Greit.
Hei, jeg er bare på sjette nivå i Duolingo.
- Jeg snakker engelsk også, vet du. - Å, takk og pris.
Jeg vil virkelig ikke skuffe Duolingo-uglen.
Hvor er Sofia?
- Mamma har vært borte i noen dager. - Nonna har tatt seg av oss.
Gi oss et øyeblikk, gutter.
- Hva? Nei, det er ikke trygt. - Vi beskytter deg.
Vinny, kan du vise meg stivelsesmaskinen?
- Hva? - Jeg gjør det alltid feil.
Det tror jeg ikke. Den skjorten ser flott ut på deg.
Jøss.
- Hva? - Bli med oss, vi har en maskin.
- Hei. - Hva skjer?
- Hvorfor rotter dere dere sammen? - Jeg vil ikke være respektløs, men...
Datteren min gjenkjente fingeren
fra det øyeblikket du slapp den på spisestuebordet mitt.
Hvem sin finger var det? Vi tror det er morderens.
Jeg vet bare at hun kjente den fingeren.
Som den tilhørte noen hun lå med.
- Hun kjente den fingeren. - Å ja.
Jeg skjønner ikke.
Ga Lester oss fingeren til Sofias elsker?
Trodde han at det var nok?
Hvorfor tekstet han ikke bare morderens navn?
- Da ville vi ikke hatt en sesong. - Dere er her ennå. De fleste har flyttet.
Så bra at dere får en siste kikk før stedet blir borte.
Hva mener du med "borte"?
Etter pressekonferansen der kasinoet blir kunngjort,
skal bygningen rives.
Det viser seg at det er billigere å starte fra bunnen av.
- Sayonara, Arconia. - Sayonara, Arconia?
Episode ti - sesong fem Huset vinner alltid...
Utrolig at Camila skal rive bygningen.
Mange år med minner og historier forsvinner.
Vi har fortsatt et par timer før pressekonferansen.
En siste drapstavle?
Nei, unnskyld meg, vi bruker den. Takk.
Gjør dere? Det føles som alt er spørsmål og ingen svar.
Jeg hadde tre dollar i lomma, men nå beholder jeg dem selv.
Ok. Her er det vi vet.
Fingeren tilhørte en som var der den kvelden.
De som var der, i tillegg til Lester og Nicky,
var milliardærene, og den tilhører ikke dem.
- Dette har vi snakket om før. - Med mindre...
Hva om den tilhørte en av dem? Jeg drev jo med magi.
Her kommer det.
Jeg hadde et triks med juksefingre.
Hvem vet om ikke en av milliardærene kan ha skaffet seg en juksefinger eller to?
Og hva med Camila?
Med bestemorens hansker? Hun kan skjule noe.
Og Bash. Han har den Oura-ringen på pekefingeren.
Den kan skjule stingene i en teknologiutviklet finger.
Og Jay mangler faktisk en finger.
Vi avskrev ham fordi den pekte motsatt vei,
men kanskje det fins unntak?
Så om fingeren kan ha tilhørt hver av dem,
blir det store spørsmålet: Hvem av dem lå med Sofia?
Som hennes eks-elsker er dette et spørsmål til meg.
Charles, hva sa vi om ordet "elsker"?
- At jeg aldri skal bruke det om meg selv. - Takk.
Hvem ser vi for oss med Sofia?
Jay, en ung hingst, men jeg ser også for meg Bash.
Han er overraskende fast i fisken for noen på 95, eller kanskje det er Camila.
- Litt jente-med-jente. - Forsiktig.
Unnskyld meg. Dette er søppel, ikke sant?
Det skuespillet skrev historie som det eneste
som har fått en formell klage fra New Jersey.
En ny musikal!
Men likevel... Kanskje det er nøkkelen til planen.
Å sette opp et av skuespillene dine kan ikke alltid være løsningen.
Nei, jeg snakker om hvordan stykket ble produsert i første omgang.
Ved å bruke venner fra gamlelandet.
- Er vi tidlig ute? - Lappen sa 12.30.
- Dere er helt presise. - Skulle ikke dere ha flyttet ut nå?
Vi følger ikke regler, vi knuser dem. Og kneskåler.
Vi ville stille noen spørsmål,
og vi gir oss ikke før vi får svar.
- Det går ikke. - Helt klart.
Hva foregår her?
Vi fikk en melding om at kasinoanbudet ikke var avgjort.
Jeg fikk den også, og det stemmer ikke.
Den var fra oss, ja.
- Hva driver de med? - En improvisert lek om mafiaen.
Det er ikke en lek. Det er veldig ekte.
Vi har en utkaster der oppe som sikrer at ingen kan komme og redde dere.
Han med genseren? Han var søt. Vi snakket om hundene våre.
Han heter Howard og er veldig nifs.
Nå har vi noen spørsmål. Om det er greit.
- Vi har invitert noen venner. - Hei, dere.
- Dere skal bli flyttet på. - Jøss.
- Hei! - Jyplinger.
Hei, mine herrer... og dame.
Ny mafia, møt gammel mafia.
Så, hva er planen?
- Skal dere drepe oss? - Visst pokker.
- Jeg er et blodtørstig udyr. - Vi er syke i hodet.
- Ok, det holder. Takk. - Jeg trodde du sa vi kunne bidra.
- Jo mindre, jo bedre. Det er atmosfære. - Må dere finne ut av det først?
- Ja. - Nei.
- Hendene på bordet. - Stans.
Hun mener det visst.
Begynn å snakke ellers kutter jeg. Hvem sin finger fant vi?
Vi skal løse saken før bygningen rives.
- Så, kom med det. - Ok, herregud.
Den er ikke min.
- Hei, se. - Det var uventet.
- Den er ikke min. - Hvorfor?
Alle ville bare ha fingeren, og vi tenkte at om det så ut som jeg hadde mistet en,
ville den som hadde den, komme med den. Men jeg drepte ikke noen.
- Disse er ekte. - Jeg ser hvor vi skal hen.
- Her, se selv, trekk i fingeren min. - Trekk i den. Vær så snill.
Neste spørsmål. Hvem av dere lå med Sofia?
Skal de snakke om mamma nå? Om kyssing og sånn?
- Umulig. Mamma har aldri kysset noen. - Bortsett fra Jesus. Sånn ble vi født.
- Jeg tror de gjør mer skade enn gagn. - Ja, la oss bli kvitt sønnene.
- Tusen takk. - Ja.
- Legg våpnene i baren. - Ok.
- Takk, gutter. - Godt jobbet.
Mabel, legg fra deg kjøttøksen. Ingen tror du vil kutte noe.
- Dette stedet er kjempekult. - Hvordan kom du ned hit?
Jeg tvang meg forbi genserfyren.
Ti minutter til pressekonferansen, Camila.
- Bra. - Så hva spiller vi?
Hva er det?
Jeg vet hvem som drepte Lester.
Han gjorde det.
Jeg skal vel si: "Au"?
- Hva faen? - Å, herregud, den er falsk.
Du var der da de spilte den kvelden. Du lå med Sofia.
- Du drepte Lester. - Hvordan visste du det?
Meldingen jeg fikk fra Howard.
"Noen kommer. Det er bedårende. Det er bedårende.
Beklager, autokorrektur. Det er Beau Tillman."
"Det er bedårende", er det Lester skrev til kona si før han døde.
Han mente ikke fontenen. Han mente: "Det er Beau Tillman."
Har du sett? Han tekstet oss morderens navn.
Greit. Jeg var der.
Når de trenger en tjeneste, inviterer de meg til å spille,
taper masse penger til meg, og bang, de får tillatelsene
eller hva de nå trenger godkjent.
Et godt system. Men den kvelden gikk det galt.
- Er alt i orden, Nicky? - Har aldri hatt det bedre.
Greit. Jeg skal besøke et senter grytidlig i morgen,
så la oss sette i gang. Hvem er klar til å bestikke meg for et kasino?
- Det er min plass. - Akkurat, beklager.
- Jeg holdt den bare varm for deg. - Ok.
- Nicky, hent en drink til ordføreren. - Jeg er ikke bartender.
Ikke noe komplisert, bare en fingerbredde whisky.
En fingerbredde, hva? En fingerbredde?
Han vil ha en fingerbredde? En fingerbredde?
Her er den jævla fingerbredden.
- Å, helvete! - Hva med tommelen?
Legg fra deg kjøttøksen.
- Jeg skal ta hele hånda, din... - Stans, Nicky!
- Din fordømte... - Helvete.
Hva gjør du?
Noe jeg skulle gjort for lengst. Stått imot. Stanset dette.
- Hold opp. Husk drømmen. - Jeg har sett mye her og tatt notater.
Jeg kan gå til politiet.
Her er det jeg syns om notisboken din.
Du er ferdig når jeg sier...
- Det er min bygning. - Hva faen slo du meg med?
Herregud, vi står med en død gangster her.
Kan vi ikke ringe noen? Har noen en som tar seg av sånt?
Jeg har akkurat mistet en finger og en haug med blod.
Herre...
Hvor er den jævla fingeren? Hvor er dørvakten?
Vent litt. Ingen går noe sted før dette er ryddet opp i.
- Betyr dette at spillet er avlyst? - Jeg tror det betyr at spillet er i gang.
Hei, du. Alt er i orden, men jeg trenger fingeren.
- Jeg har den ikke mer. - Herregud, kom igjen.
Hei, du har tre milliardærer og ordføreren i verdens viktigste by,
som vil betale deg for bryderiet.
Jeg vil ikke kjøpes mer.
Faren min kjørte taxi, jobbet hardt, levde et ærlig liv. Han fikk ingenting.
Jeg ville få ting gjort, så jeg ofret noe.
Jeg tøyde noen regler, og nå er jeg ordfører i New York.
Som er jævlig kult, men alt blir borte med én inkriminerende finger.
Så for siste gang, hvor er den... Pokker ta!
Jobben din, jobben vår er å beskytte byen. Vil du stanse meg?
Da må du drepe meg her foran alle overvåkningskameraene.
Å ja. Bash eier faktisk de kameraene.
Gi ham ti minutter og en vitamin D-sprøyte, og alt som skjer
på de bildene, vil se ut som en ulykke.
Hva? Er fingeren min der? Er den her?
- Er fingeren min der? - Fløyten min.
Helvete.
Er fingeren min her? Hvor er den? Hvor har du lagt fingeren min?
Hei.
- Kom tilbake hit. Kom hit nå. - Å, herregud.
Faen.
Det er Beau Tillman.
Kom igjen! Gjør det rette. Gi meg den pekefingeren.
Vennene mine vil ta deg.
Du har ikke venner. Du har leieboere. Ingen bryr seg om dørvakten. Gi meg den!
- Jeg sa: Jeg har den ikke! - Hvor er den?
Ok, fikk du det du trengte? Nå skal du gi meg det jeg trenger, ok?
OPPTAK
Så ja, jeg drepte Lester. Han burde bare gitt meg fingeren.
Lester hadde en sterkere karakter under den lille hatten enn du har i hele deg.
Du virker rolig for noen som har tilstått drap.
Ja. Er ordføreren borte i sju minutter,
leter folk etter ham.
Og der er hun. Så hvor er karene?
- Gutter! - Ta mobilene deres.
- Det er politifolkene jeg så. - De har sikkert tatt opp.
Vent litt, dere tre. La meg ta meg av det.
- Mobiler. - Kom igjen.
Er det nødvendig? Det fins en knapp der det står "slett".
- Du slipper ikke unna med dette. - Å nei? Ingen vet at dere er her.
Ingen vet at trappen fins engang.
Det er poetisk. Når bygningen blir revet, forsvinner dere også.
De siste drapene i bygningen.
Kos dere. Jeg skal kunngjøre et kasino.
Hvilket valgdistrikt tilhører du?
- Så, hva er planen? - Vurdere mulighetene, tenke.
Ja, dø en langsom og smertefull død.
Ok, bli kvitt disse.
SØPPEL
Takk, alle sammen, for at dere kom. Vi setter pris på tålmodigheten deres.
- Hei. - Jeg skal ned.
Ingen får gå dit.
- Jeg bor her. - Flytt deg!
HVOR ER DERE?
Jeg lagde en liste over ting jeg ville si til dere før jeg døde.
- Men den er på notatappen på mobilen. - Ok.
- Hva er det? - Bare dere to.
- Jeg vil savne dette når jeg er død. - Nei. Dette kan ikke være alt.
Charles, jeg vet at jeg har ertet deg for din venneløse og magibesatte barndom,
men dette er ditt store øyeblikk. Houdini oss bort herfra.
Om jeg kunne få fatt i en kleshenger, kunne jeg dirket opp låsen.
- Er du sikker? - Nei, jeg rekker den ikke uansett.
Da måtte jeg åle meg opp stanga, og jeg åler ikke mer.
Du har ålt deg rundt hele sesongen, om du skjønner. Du er jo herr T!
Jeg fikk et brev fra legen min, og i testosteronforsøket
var jeg i placebogruppen. Jeg fikk aldri noe testosteron.
Beklager, men betyr ikke det at det da var deg som gjorde alt sammen?
Ja. Det var ikke testosteronet som satte deg i gang i minivanen,
det var kompisen min, Charles!
Og du hadde draget på alle damene på Siste sukk. Alt sammen var deg.
Dere har vel rett.
Du skal redde oss, og du trenger ikke T for å gjøre det.
Ok. Men jeg må på forhånd si unnskyld for det kroppen min vil gjøre.
Hva?
Dere vil se og høre ting dere aldri vil kunne glemme.
- Hold kjeft og gjør trikset. - Ja.
Takk, ordfører Tillman.
Howard! Bang, bang, bang. Disse falt ned sjakta mi.
Er ikke dette Mabels, Charles' og Olivers mobiler?
Herregud. Vi trenger muskler. Hvor er Vince og Randall?
De redder redene til småfugler på gårdsplassen.
Men hva med våre småfugler, Miller?
Trioen er fanget nede, og vi må forbi politifolkene.
- Jeg kan hjelpe dere med det. - Hvordan?
Kjære medborgere og medspillere.
De fleste forsøkene mine på å tjene penger går skeis,
så dette overrasker meg ikke.
Jeg er ikke helt like vant til å tape, men jeg trøster meg med Napoleon.
- Ved Aspern-Essling. - Ja.
Du må jo også ofte tenke på Bonapartes militære bedrifter?
- Visst faen, hele tiden. - Ja.
Et tap vil overvinne mange, men ikke de store.
De store vil ta et tap og bruke det til en enda mer avgjørende seier.
Wagram.
Du og jeg bør slå oss sammen, få navnene våre på noe enda større
enn New Yorks første kasino. Hva skal vi kjøpe, Pflug?
Universitetet? Frihetsstatuen?
Hva med New York Knickerboxers?
Med all respekt, Bash, du skremmer meg.
Så, kort sagt vil Camila-klubben revolusjonere kasinoer.
Hva mener du med "revolusjonere"?
Det er THĒ!
- Herregud, så flaut. - Vi elsker deg!
Slutt å spille sangen min, du søte lille robot.
Jeg har tenkt å holde en liten avskjedskonsert
i den hemmelige spillebula i kjelleren.
Men ikke slutt å gjøre det dere gjør, for å se meg. Bare om dere vil.
Greit. Følg THĒ! Det er rett ned her. Unnskyld meg.
Bare følg THĒ, men ikke noe press, altså.
- Hva i... - Løp!
Unnskyld meg.
Første steg er å få dere løs så dere kan dytte meg.
Kjenner dere de kinesiske hjernetrimgåtene
fra Mysto-magisettet, deluxeutgaven fra 1953?
- Hvem gjør ikke det? - Ja.
Det ser ut som bitene ikke kan løsnes, men det kan de.
Vi har en stor jobb å gjøre, men dere må bevege dere.
Det var jo praktisk.
Du ønsker at du var meg Du ønsker nok at du var meg
Oliver, legg hånden inn i en trekant og flytt hodet gjennom hypotenusen.
- Hypotenusen, ikke vinkelen ved siden av! - Beklager.
Nå, dansende dervisj!
Du ønsker nok at du var meg
Fugledansen, fugledansen.
- Jeg skjønner, jeg spinner. - Beveg armene som du slår en volleyball!
Herre min skaper.
Du ønsker nok at du var meg
- Kom og gi meg en dytt. - Ok.
- Greit.
- Her er en dytt. Jeg skal prøve... - Dytt, vær så snill.
- Å, herregud. - Ja.
- Det kan ikke ende sånn. - Sokkene er søte, i hvert fall.
- Ok. - Det er vanskelig.
Klatre, Charles! Ål deg!
- Ok, bare fortsett. - Ål deg!
- En og to. Ok. - Å, herregud.
Ok, grip den! Bare... Eller bit den.
OPPRENSKING RENSERI
- Ja! - Hvordan kommer jeg ned?
Som en stripper eller en brannmann. Det du liker best.
Å ja!
Jøss, han valgte stripper.
Du ønsker nok at du var meg
Oliver, Mabel! Det går bra, Howard er her!
Hva har dere gjort med vennene mine?
- Ordfører Tillman er en morder. - Han drepte dørvakten vår.
Og fingeren hans var i rekene mine!
Ok, "morder" burde vært sist.
Dette er grunnløse anklager. Spør dem. Hvor er bevisene?
Jeg er glad du spør.
- Dere bør ha kameraene på for dette. - Ja, gjør det. Dette er latterlig.
Skal vi spille rulett nå? Ok.
- Hva har vi her? - Dette er latterlig...
Den tar opp fremdeles. Skal vi lytte? Jeg spiller bare de pikante delene.
- Hva med New York Knickerboxers? - Ok, beklager. Vent litt.
- Mamma kysset aldri noen. - Bortsett fra Jesus. Sånn...
Ok, nå kommer det.
- Så ja, jeg drepte Lester. - Hva?
Jackpot.
- Bingo. - Uno.
Vi kjenner alle den stemmen. Gjør vi ikke?
Herregud. Hva ville Lester gjort?
Han var verdens hyggeligste fyr, men nå ville han sagt: "Slipp løs kraken."
Ok, sannheten er... KI, deepfakes.
Det beviser ikke skyld noe mer enn...
Stopp ham!
Dette må slutte å skje.
Fort!
Helvete! Hva... Bort med dere! Hva faen?
...til å tie. Alt du sier, kan og vil bli brukt mot deg.
Og jeg som stemte på deg.
- Hvilket valgdistrikt... - Hold kjeft, for faen.
Vi fant Lesters morder, men vi kunne ikke redde bygningen hans.
Jøss. Men la oss fokusere på det gode.
Kasinoet mitt, der landets største stjerne
svært sannsynlig kan bli hovedattraksjonen.
- Jeg føler meg så splittet. - Har du en uttalelse, THĒ?
- Kan jeg få snakke med deg? - Ikke uten dem.
Etter at ordføreren drepte Lester,
sa han at den som fant fingeren, fikk kasinoet.
Så sa han at vi måtte ta oss av Nickys lik.
Vi kunne ikke ringe assistentene våre, som var kjempevanskelig. Beklager.
Vi brukte Camilas malerfilt til å få liket ut.
- Hvitmalingen på Nickys dress. - Ikke bare hvit, Camila White.
Om Nickys lik ble funnet samtidig som Lesters, ville folk tro de var forbundet,
så Bash hadde det i kryokammeret sitt.
Frostskaden på øret hans.
Jeg heiste ham opp baktrappen til renseriet.
Du har spurt om jeg er hyggelig. Dette beviser nok at jeg ikke er det.
Men jeg tror at jeg er annerledes enn dem.
Jeg vil være det.
Jeg tilsto akkurat alt. Håper det betyr at dere beholder bygningen.
Og jeg håper at jeg kan drømme om oss på en strand sammen, på Maldivene.
Hvor lang straff tror du vi får?
Spiller ingen rolle, jeg har all verdens tid.
POLITIET I NEW YORK
Greit, kom an.
- Reddet vi akkurat bygningen? - Ja, det gjorde vi.
Kan ikke tro at jeg reddet bygningen.
Dere først. Sayonara.
Leiligheten min er tom. Moren din kan ikke stjele noe.
Ikke mitt stolteste øyeblikk. Men jeg måtte sikre familiens fremtid.
Ikke forklar. Jeg vet at du brukte meg.
Sannheten er at jeg har følelser for deg.
Jeg visste det i det øyeblikket du fange brokkolien med munnen.
Jeg ville være den brokkolien.
Ja.
Nei, stans.
- Hva med ordføreren? - Det ble slutt for lenge siden.
Jeg sluttet å vente på at noen skulle ta meg med til Positano,
jeg solgte milliardærene den fingeren, og jeg skal få meg dit selv.
Flyet mitt går om et par timer,
og plassen ved siden av meg er tom.
Sofia. Jeg skal gjøre noe jeg aldri har gjort før.
Jeg skal si nei til en farlig kvinne.
- Vi savner deg, Lester. - Det er ikke det samme uten deg.
Men vi lover å ta godt vare på stedet.
Takk, gjøkunger. Takk.
TRE MÅNEDER SENERE
Fra en enke til en annen.
Noe som vil oppfylle drømmene dine.
- Johnny. - Mamma, det er nonna.
- Hun holder på å dø. - Få snakke med henne.
Familien har alt vi trenger. Du hjalp lite grann.
Men jeg gjorde dette, mamma.
Så nå kan du holde kjeft.
- Nonna? - Nonna?
- Nei. - Nonna.
- Se på alle nykommerne. - Ikke sant?
Hei, Howard Morris, leilighet 3D.
Styresekretær, vokteren av sladder, mektig venn og fryktelig fiende.
Howard prøver ut en ny eau de cologne i dag.
Ja, hva er det med deg? Du har den mest horete kardiganen din.
Kanskje jeg skal møte noen.
Akkurat i riktig øyeblikk. Howard, du har besøk.
Du først.
Hei, jeg har med noen gardeniaer fra mammas hage.
De minner meg om min drepte far. Er det rart?
Det er veldig rart, Vinny. Og jeg elsker dem.
Herregud.
Gardeniaer er giftige for hester, hunder og katter.
Episode en Jenta med krøllene
Ok, er vi klare for Cindas nye podkast?
- Hva handler den om? - Drap.
Og du vil like dette. Den foregår over dammen.
- Jeg elsker et britisk mysterium. - Å ja.
Kan jeg si noe?
Dette er en litt betydningsfull anledning, for det er nesten nøyaktig fem år siden
vi tre møttes da vi lyttet til en Cinda Canning-podkast.
Og Charles, om jeg får si det, du har vokst så lite.
Ikke sant? Det er rart.
Jeg må si at jeg er litt misunnelig på Cinda.
Hun er tilbake med en kul, ny sak. Det er tre måneder siden for oss.
Ja. Greit, Cinda, kom med det.
Jeg er Cinda Canning, og dette er Jenta med krøllene.
På ferie i Storbritannia fikk jeg to nye besettelser:
En blomstrende sjasminte som har blitt et daglig ritual,
og et nytt mysterium.
En historie full av London-tåke om en ung kvinne med blodrøde krøller.
Hovedmistenkte i drapet på en kongelig etterkommer.
Allmennheten har vendt seg mot henne,
og hun har fått dødstrusler på grunn av tabloidoppslagene.
- Men jeg tror at jenta... - Er alt i orden?
- ...er uskyldig. - Hei.
Og jeg føler et stort behov for å beskytte henne.
- Sende henne til USA... - Kan noen hjelpe meg?
...som kan være det eneste stedet hun er trygg.
Helvete.
Men Pickle Diner er vårt sted.
Ja, og Oliver liker ikke pikkels.
Nei, men jeg syns at vi bør være åpne for nye steder,
andre restauranter...
Herregud.
Howard, hva har skjedd?
Vet ikke. Ikke rør henne. Jeg har ringt ambulanse.
Jeg så henne falle, og så bare...
Hun krøp mot bygningen, hun dro seg fremover. Det var fælt.
Så hun...
Jeg vet hva dere tenker, for jeg tenker det samme.
- Det er fordømt synd. - Hva er fordømt synd?
Bare at hun dør på fortauet, ikke sant?
Millimeter fra å være i bygningen,
så vidt utenfor grensene som ligger i podkastens navn.
Det føles bortkastet at hun døde her.
Nei, jeg tenkte bare at det er fryktelig at hun er død.
Akkurat. Jeg også.
Men hva er egentlig "i bygningen"?
Jeg mener, Lester var mer i bakgården, hvis vi skal flisespikke.
Hva med luftrommet over bygningen? Hvor lander vi der?
"I bygningen". Det betyr opplagt innenfor porten.
Så akkurat der. Den streken der.
Å, herregud.
Cinda?
Greit, få tak i en.
JENTA MED KRØLLENE med Cinda Canning
SETT PFLUG PFRI
Oversatt av: S. Marum