Tidligere...
- Sazz var en venn. - Vi vil løse drapet.
Akkurat, for podkasten deres.
Ben Glenroy?
Ben er død. Jeg er Glen Stubbins, Bens stuntutøver.
Kan jeg få jobb i filmen?
Du mistet en stuntutøver, jeg en skuespiller. Vi kan bli hele igjen.
- Herregud. De har blitt skutt. - Det er Glen, han lever.
Stubbins er stabil, men bevisstløs.
Kulen prellet av platen i hodet og traff Galifianakis.
Jeg blir med på galskapen din for resten av livet.
Gir du meg et dukkearmbånd?
Jeg frir til deg, Oliver, jeg vil gifte meg med deg.
Vi skal gifte oss til helgen.
Sazz fant ut alt dette. Kanskje det var det hun ville si.
Jeg må si noe om vennen din, Sazz.
Hun spurte på amatørradioen om alle hullene i podkasthistorien deres.
På grunn av deg visste Sazz alt hun noterte om vesttårnet.
Hun snakket om en stuntmann på en film som het Prosjekt Ronkonkoma.
- Hun sa: "Han vil ta livet av meg." - Hva er Prosjekt Ronkonkoma?
Her er det. Prosjekt Ronkonkoma.
- Kan vi snakke med stuntutøveren? - Ikke egentlig.
For de av oss som jobber med film og TV, betyr folkene du jobber med, alt.
Til det er på tide å dra til neste serie, og da mister man kontakten.
To år tidligere
Snakk med Pataki.
Hei, Spanko, står til? Nei, det går bra. Jeg er på vei ut fra settet.
Prosjekt Ronkonkoma. Ja, jeg kan skaffe et team...
Men av og til møter du en du ikke vil gi slipp på.
Og av og til kan personen endre livet ditt på måter du aldri forestilte deg.
Jøss.
For et hopp. Det lærer du i intensivkurset om høyere saltomortale, som jo er søtt.
Har du gjort stunt før?
- Der er han. - Beklager, dere kan ikke gå inn der.
- Det må vi. Vi er familien hans. - Ja. Vi er Stubbinsene, vet du.
Jeg er Oliver. Jentungen er Mabel, og du har jo møtt fetter Charles.
- Det er så hyggelig å møte deg. - Den aksenten var ny.
Den kommer og går.
Ok, greit. Vi er her for å etterforske et mord, og vi må treffe Glen.
Glen er skrøpelig. Han kan ikke utsettes for et avhør nå.
Ta det med ro, skatt. Det er forsiktige spørsmål.
Som: "Vi hørte at Sazz krangla med protesjéen sin.
Er det deg eller Glen Stubbins?"
Og, ja: "Hva skjedde på Prosjekt Ronkonkoma på Erins grønne øy?"
Og du vet: "Drepte du vennen vår?"
Dere kommer ikke inn. Dermed basta. Og hvorfor har dere med øl?
- Vi skulle... - Nei, vær så snill.
...lokke ham ut av koma.
Trodde dere duften av øl ville vekke ham? Fordi han er irsk?
- Har dere med corned beef også? - Nei.
Vi har også med luktesalt. Bare prøv å si at det viser dårlig smak.
Jeg vet ikke om det virker.
Det virker. Vi har også med et ouijabrett bare i tilfelle
han kan kontrollere det med tankene.
Så?
Sykepleieren sa at hun skal ringe om Glen våkner.
- Hva gjør vi nå? - Hva skal jeg gjøre med alt ølet?
Sazz hadde det med den kvelden hun døde, men jeg drikker det ikke.
Øl er som kjent en bondedrikk.
Jeg skal ta bondeølet ditt fordi jeg er en så god venn.
Jeg har tenkt. Du skal gifte deg om et par dager.
Hva om jeg tok deg med ut og kjøpte en alkoholfri øl for å feire?
Tilbyr du deg å holde et utdrikkingslag for meg?
Jeg gir blaffen i hva folk sier. Du er ikke en isprins.
Gode mennesker.
Det er bartenderen fra Concussions.
De tre tullingene som lovet å løse drapet på Sazz.
- Det gjør vi stadig. - Og fikk med dere en koma på veien.
Du tilhører stuntverdenen.
Vi hørte at Sazz' protesjé fra Prosjekt Ronkonkoma lagde trøbbel,
så Glen Stubbins endte opp på rollelisten.
Nei, Glen kom inn for å erstatte Sazz' protesjé.
Fyren dreit seg så jævlig ut at Sazz måtte svarteliste ham.
Så Sazz avsluttet protesjéens karriere, og så erstattet Glen ham.
Det er et motiv til å drepe begge.
Glen var ikke den som skjøt. Han var enda et offer.
- Hvem var denne protesjéen? - Hva skjedde på Prosjekt Ronkonkoma?
Jeg kjente ikke fyren. De som vet hva som skjedde, er Sazz, Glen og regissøren.
Alt vi må gjøre, er å spore opp regissøren, som var...
Ron Howard.
Endelig, en kjendis i denne sesongen.
Episode ni - sesong fire Flukten fra Klongo-planeten
To år tidligere Filmingen av Prosjekt Ronkonkoma
Ditt første profesjonelle flammestunt.
Greit, vi har gått gjennom dette en million ganger.
Vi skal gjøre det en million og én. Klar?
Én, ta den brannsikre suspen fra fryseren. Ta den på.
To, smør disse greiene på de sartere delene dine.
Håndledd, hals, ankler, alt som ikke er dekket av denne.
Brannhemmende vest, det vil si, trinn tre. Ja, den er litt frynsete og gammeldags,
men den var en gave fra far og har beskyttet meg i alle år.
Her, til deg. Prøv den. Smør deg inn, og så tenner vi på deg.
Jeg gleder meg sånn!
Frank! Er alt i orden?
STUNTHEVN? STUNTVERDEN?
SAZZ' PROTESJÉ
Det tok oss lang tid, men nå følger vi riktig spor.
Det eneste spørsmålet er, hvordan når vi frem til Ron Howard?
Jeg har ventet med å si dette for å få maksimal effekt,
men Ron-Ron og jeg er nære venner.
Du vet det er sant fordi han kalte ham Ron-Ron.
Ansiktsbildene våre henger ved siden av hverandre på yndlingskinarestauranten min.
Ved siden av hverandre litt bortenfor og ned.
Ansiktet mitt er skjult av en plante, men jeg har ikke sleiva med sleiken.
Flott, bildene deres kjenner hverandre. Så nyttig.
Det er trist at du kjenner meg så godt,
og likevel kan tro at det var slutten på historien.
Året er 1988.
Jeg var på min tiende melbolle,
og hvem andre kommer inn enn Hollywoods Ron Howard?
Før du vet ordet av det, deler vi en suppe som ikke står på menyen, som er så krydret
at vi svetter gjennom skjorta. Vi snakket til langt på natt, toppløse.
Og jeg vet ikke, kanskje danset vi på bordet.
Jeg er ikke sikker, den delen var litt hårete,
akkurat som Ron-Rons brystkasse, som jeg husker.
- Så du Ron Howards brystvorter? - Herregud.
- Som to små kardinaler i buskene. - Ok, la oss si at historien er sann.
Hva med å ringe din gode venn og skaffe oss opplysningene?
Dette var før mobiltelefonene. Jeg har bare nummeret til faksen i bilen,
men om vi setter oss på restauranten, finner vi ham.
Vet du hva? Jeg skal ringe Tommy Hanks og få nummeret hans.
Han er en nær venn av meg, vet du, for jeg har sett Polarekspressen én gang.
Når vi snakker om Tom Hanks, vi burde invitere ham.
- Til hva? - Utdrikkingslaget mitt.
Jeg har vært sammen med deg hele tiden siden sykehuset.
- Når skulle jeg ha gjort det? - Unnskyld.
Men invitasjonene må sendes ut snart.
Ja, jeg mener, du har 50 timer på deg, så du blir nødt til å sende e-vitasjoner.
E-vitasjoner er ikke særlig elegante, men må vi, så må vi.
Jeg skal gjøre det enkelt.
Jeg vil bare ha tre små ting til utdrikkingslaget: whisky, A-kjendiser
og noen som gjør noe frekt,
som vi alle må holde hemmelig resten av livet.
Jeg skal gi deg et akronym så du husker det. W-A-F-H.
- Whisky, A-kjendiser, frekk hemmelighet. - Skjønner. H-J-E-L-P.
Dette virker som et godt tidspunkt for meg å gå.
Jeg skal besøke noen som faktisk kan hjelpe oss å finne Ron Howard.
Kom inn.
- Mabel! Du ser så vakker ut. - Hei.
Hadde vi en avtale i dag?
- Skylar. Hei. - Hei.
- Hadde vi noen avtale med Mabel i dag? - Kanskje. Jeg husker ikke.
- Det er greit om du glemte det. - Jeg glemte det ikke.
Du er på et trygt sted. Ta det rolig. Nei, ikke ta enda en psykisk uhelse-dag.
Ok, greit. Ha det.
- Jeg orker ikke mer. - Beklager, vi hadde ingen avtale i dag.
- Jeg ville bare spørre deg om... - Om filmen?
Hør her. Denne filmen elsker å være en drittsekk.
Jeg hater kostymene, de er fæle. Eva Longoria er aldri tilgjengelig
på grunn av en TED Talk eller en milliardærs bursdag.
Brothers-søstrene sliter meg fullstendig ut.
Men de ber om flere scener med Mabel, noe som er interessant.
- Noe med din erotiske ikke-seksualitet. - Ja, det er genserne.
Og utkastene fra Marshall blir verre og verre.
Det er som jeg ikke kan huske manuset jeg forelsket meg i.
Kanskje det er de to kaffeklysterene jeg tok, men jeg begynner å tro
at Brothers-søstrene faktisk ikke er eneggede.
Jeg kom bare fordi jeg prøver å finne Ron Howard.
- Vet du tilfeldigvis hvor han er? - Selvsagt vet jeg hvor jævelen er.
- Gjør du det? - Å ja, Mabel.
Du er et null i denne byen om du ikke holder styr på Ron Howard.
Han er faktisk i New York og filmer. Ingen vet hva den er om eller hvem som er med,
men jeg har hørt at den er selvbiografisk, veldig personlig og veldig liten,
og budsjettet er på 200 millioner dollar.
Kan jeg spørre deg om noe?
- Når du snakker, sier du "bror"? - Nei, jeg henger med 70-åringer.
Det var det jeg tenkte.
Disse sidene suger balle. Vet du hva? Jeg har en idé.
Hva om jeg gir deg Ron Howards adresse, og du gjør noe for meg,
som ville være å gå gjennom scenene
og få dem til å høres ut som den virkelige Mabel. Hva syns du?
Om denne ledetråden hjelper, kan jeg kanskje hjelpe deg når jeg er tilbake.
- Ja. Vær så god. - Takk.
- Ha det. - Ha det.
Alle må signere taushetserklæringen for Flukten fra Klongo-planeten først.
Ok, la meg gå først.
Om jeg oppgir navnet mitt, vil Ron Howard slå det røde tauet opp på vidt gap.
Jeg bør gjøre det. Vakter elsker Brazzos. Jeg er deres prinsesse Diana.
Jeg bør gjøre det. Mest fordi jeg ikke er dere.
- Har dere adgangstegn? - Å ja, jeg har et.
Fra TV-serien Brazzos. Faren din så den nok.
Emmy-nominert for lyd.
Vi må snakke med Mr. Howard om en etterforskning.
Vi er profesjonelle podkastere, Bare drap i bygningen.
Den mest populære drapspodkasten på Upper West side,
- som er sponset av en delikatessekjede. - Dere kommer ikke inn.
Bare si til Ron-Ron at Ollie Putnam er her.
Nei, si "suppe som ikke var på menyen".
Krydret, krydret. Krydret!
Han vet hva det betyr.
Jeg skal være ærlig.
Jeg ser ikke på TV, gratulerer med podkasten.
Det er stort. Og det er fantastisk at du og Ron Howard har en intern spøk.
Men om jeg slipper dere inn, mister jeg jobben.
Da kan jeg ikke dra til Disneyland med fetterne mine, noe vi har planlagt lenge.
Så i tilfelle sjefen min lytter, kom dere ut!
Ok. En veldig sjarmerende avvisning.
Statister.
Ja?
Dere er ti minutter for sent ute. Skynd dere!
- Tid. Statister! - Kos deg med fetterne dine.
- Hent adgangstegnet. - Ja.
Takk.
Jeg må ikke spille noe, må jeg vel?
Er du nervøs? Hobbyen din er å jakte på mordere.
Det er liksom mindre skummelt.
Jeg har gode nyheter. Når vi kommer på settet,
vil Ron-Ron gjenkjenne meg, og vi vil bli hentet.
Ta det rolig. Statister må ikke gjøre mye. Bare vær naturlig.
Jeg har ikke tenkt på det,
men det er vel på tide at Loretta blir nødkontakten min.
Et helt nytt liv. Jeg får frysninger.
Ok, hør etter.
Alle må stille seg opp og gi meg sin beste skrekkreaksjon.
- De ti beste blir. Resten må gå. - Du sa at statister ikke må gjøre mye.
- Det gjør de nå, så gjør deg klar. - Kom igjen, dere.
Still dere opp her.
Skal jeg gi alt eller dempe meg?
Eller kommunisere skrekken bare med tennene?
Ikke det.
Du først. Du.
Du er med.
- Hva skal jeg gjøre? - Gi alt, tror jeg. Vi gir alt.
Jeg håpet på det.
- Ikke deg. - Pokker.
Siste svar: Jeg demper meg. Det er sofistikert og passer på lerretet.
- Du holder oss på pinebenken, altså. - Du.
- Vi sa dempet. - Det var dempet for meg.
- Du er med. - Takk.
Å, herregud. Brazzos?
Så hyggelig å møte en fan. Ron vil nok si hei.
Jobber du som statist nå? Så trist. Du kan få være med i filmen.
- Du har fortsatt sjansen. Du er med. - Kom her.
- Jeg tror ikke jeg klarer dette. - Du.
Bra, du er med. Gå til kostyme og sminke.
Er du en engel?
Slapp av. Du er på sykehuset.
- Du ble skutt i hodet. - Nei.
Hjertet.
Vennene dine var her i stad. To eldre menn som var gift, og pleieren deres.
De ville spørre deg om stuntmannen på Prosjekt Ronkonkoma.
Ja, akkurat. Jeg må snakke med dem med én gang.
- Jeg skal si ifra til dem. - Nå.
Og dessuten, vil du gjøre meg den ære
å bli Mrs. Glen Stubbins? Jeg er Glen Stubbins.
Jeg skal hente legen din.
- Ok. - Ja.
Kan jeg få et rom uten rotter?
To år tidligere Filmingen av Prosjekt Ronkonkoma
Greit. Ikke glem å trekk pusten dypt før de tenner på deg.
Du vil absolutt ikke puste inn flammene.
Når regissøren roper "kutt", stanser du, legger deg ned og lar ham spyle deg.
Og så venter du 30 sekunder før du gjør noe mer, i tilfelle du tenner igjen.
Er du klar? Ja, selvsagt er du det.
Gå og gjør faren min stolt.
Jeg gjør dette for Sazz.
Hvordan skal Ron-Ron gjenkjenne meg nå? Den kvelden på kinarestauranten
var estetikken helt klart ikke "seigmann i full størrelse".
Hvorfor må vi ha på oss elastan mens Mabel bare får sminke?
Det er fordi dere er en gjeng med klongoer, og jeg bare er ei jente.
Klongoer, ja. Unnskyld meg, hva slags film er dette?
Er dette slutten på Ron Howards karriere?
Nei. Det jeg lærte om Ron over suppen, er at du bare må stole på ham.
Jeg sa til ham:
"Ron-Ron, du har et vakkert sinn." Det elsket han.
Han slang kredittkortet på bordet og betalt for suppa.
Herregud. Jeg må ut herfra og komme meg på sykehuset.
Glen Stubbins er våken. Og jeg skal be dem fjerne den delen av hjernen min
som lagrer bildet av dere i elastan.
- Hva? - Ja.
Jeg har tenkt på utdrikkingslaget, og jeg tror jeg har en vinner.
Endelig. Få høre. Jeg håper elastanen og bjellene inspirerte deg.
- Ok, husker du den pølsebua vi var på? - Ja.
Det var en telefonkiosk utenfor, men det var egentlig døren til en ulovlig bar?
Jeg tenkte vi kunne gjøre noe sånt. Spise pølser med partneren min.
Det føles som jeg har tatt psykopiller. Husker vi W-A-F-H?
Whisky, A-kjendiser.
- Frekk hemmelighet. Du husker det? - Ja.
Jeg trodde planen din manglet de enkle parametrene fordi du hadde glemt dem.
Men i stedet skyldes det bevisst uaktsomhet.
Greit, bare glem det. Og du skal ikke ha på deg denne heller.
Statister, dere skal på.
Du er tilbake, skatten min.
Hva? Det er deg.
Hva er det... Hva... Nei.
Nei, ikke gjør det! Stans!
Inn med alle sammen. Kom igjen.
Ron-Ron. Er du der? Det er meg.
Ikke snakk til Ron. Hør etter, alle sammen.
Når jeg sier ifra, skal dere se opp på monsteret, se redde ut og løpe den veien.
Ja? Flott.
Jeg vet hvordan vi skal spille. Bare gjør som meg.
- Statister. - Vær så god.
Løp! Løp, mine med-klongoer!
Jeg skal kjøpe dere tid. Ikke la meg dø forgjeves!
- Monster! Nei! - Hva i helvete er det med ham?
Charles! Anstreng deg. Eller skal dette bli som utdrikkingslaget mitt?
Utdrikkingslaget ditt? Du har rett. Ja, jeg burde bidra.
Hva med et sigarcruise langs Gowanus-kanalen?
Eller en middag med spa-opplevelse der vi får fiskepedikyrer
og spiser fiskene etterpå på omakase-måten?
Vent! Isskulpturdrinker servert av profesjonelle isskulptører.
Begynner det å bli bra nok for deg?
Nei, vent. Kanskje en privat luftakrobatstrippeklubb og en elefant.
Men ikke en hvilken som helst elefant. En A-kjendiselefant.
Babar. Dumbo. Eller kanskje den virale som satte seg på dyrepasserens hode.
Fordi det spiller ingen rolle. Fordi ingen vil komme.
Fordi du er ufordragelig.
Og kutt? Hvem ansatte idiotene?
Få dem ut, og ta bilde av dem til bannlyst-listen.
Regissøren ber dere om å gå. Nå. Beklager, Brazzos.
Kan dere stille dere opp? Ron Howard sier hei
og vil takke hver og en av dere for jobben i dag.
- Hvor er han? - Jeg beklager så mye.
Han er død. Min Glen.
- Hva skjedde? - Jeg vet ikke.
Alt så bra ut. Han fikk meg til å le.
Jeg ringte folkene hans og sa at han var våken, gikk runden, og da jeg kom tilbake...
Siste nytt, Nicky "Halsfyren" Caccimelio,
renserikongen av Brooklyn, er meldt savnet.
Selv om han er forbundet med Caputo-mafiaen,
er det ikke mistanke om noen forbrytelse.
Hvem andre ringte du for å si at Glen var våken?
Bare deg og nødkontakten hans. Sazz Pataki?
Ringte du Sazz? Var det en mann som svarte?
Gjorde jeg noe galt?
- Kamera går. - Vær så god!
To år tidligere
Kom deg ut, di rotte.
Ned på bakken.
Dette er for don Antonio.
Ok, kutt! Slukk flammene.
- Ja! Jeg sa det. - Alt klart!
Ja! Jeg sa at vi ville klare det!
Jøye meg!
Å nei!
- Trenger du hjelp? - Nei da.
- Jeg trenger ikke din hjelp. - Jeg kan...
Nei, jeg har allerede bedt om for mye. Jeg vil ikke være ufordragelig.
Du er nødkontakten min.
- Hva? - Når jeg fyller ut skjemaer,
skriver jeg ditt navn. Og du pleide å skrive mitt.
Men nå er det Loretta.
Jeg har jo alltid visst at Mabel en dag ville forlate redet.
Men du og jeg, jeg trodde at vi
skulle bli eldre og dø sammen.
Ikke misforstå. Jeg liker virkelig Loretta.
Men nå er jeg raringen. Femte hjul på datene deres.
Som sier: "La oss dele desserten på tre."
Jeg ville ikke egentlig holde utdrikkingslag for deg.
Jeg ville bare feire vennskapet vårt.
Jeg er sulten, om du vil spise noe.
Vi kan gå på kinarestauranten.
- Kan du hjelpe meg? - Ja da.
- Vi vil være venner resten av livet. - Herregud, det går bra.
Du behøver ikke å si noe hyggelig. Særlig ikke mens vi har øyekontakt.
- Hva om vi gjemmer oss bak menyene? - Det kan fungere. Ja.
Jeg hadde ikke utdrikkingslag første gang jeg giftet meg.
Og ikke noen forlover.
Og det er greit å ikke ha utdrikkingslag denne gangen heller.
Men jeg vil at du skal være forlover.
Nudler ser godt ut.
Og om det hjelper, kan du være nødkontakten min om jeg faller.
- Og vi kan ta koloskopier sammen. - Ja da.
- Kanskje melboller. - Vil dere ha noe å drikke?
- To Johnnie Walker. - Selvsagt.
- Hvor skal du? - W-A-F-H.
- W-A-F-H? - Vær så god.
Whiskyen.
Og vår frekke hemmelighet.
Veldig bra.
Jeg vet at dette ikke er utdrikkingslaget du drømte om.
- Men likevel... - Charles, det er perfekt.
Selv om vi mangler A-kjendisen.
Du? Ok, Charles.
La meg gjemme meg bak menyen til dette øyeblikket blir mindre kleint.
Hei, jeg har ikke reservert bord, men har du bord til én?
Nå tuller du.
A-kjendisen. Du klarte det!
Å, herregud. Det er deg. Ollie.
- Det er Ron-Ron. - Ron-Ron!
Jeg elsket det i Mayberry da du gikk ned til fiskeplassen.
- Du må aldri nevne fiskeplassen. - Ok, glem det. Kom igjen.
- Rist det av deg. - Aldri.
Takk og pris. Bev sa at du kunne hjelpe til med sidene.
Faen. Hør her, Marshall, jeg er ikke i humør til dette.
Vær så snill. Det går fort. Tror du at Mabel ville si:
"Navnet er Mora. Mabel Mora."
Eller: "Jeg er Mabel-fordømte-Mora!" Jeg tror nummer to.
- Ingen av dem. - Å, herregud. Det er fælt. Jeg er fæl.
Bev sparker meg om det ikke blir riktig. Jeg gjør hva som helst. Jeg sitter fast.
- Jeg får ikke fatt i stemmen din. - Jeg tror ikke du må få fatt i den.
Enda en person er død. Og om jeg hadde løst saken
eller skjønt stuntmannvinklingen tidligere, kunne han vært levende.
- Men det er han ikke. - Jøss.
Der har vi Mabel-dialog. Er det greit om jeg bare... Jeg skal...
Så Hanks lener seg over mot meg og sier: "Jeg liker faktisk ikke ranchdressing."
- Så gøy. - Når vi snakker om artige historier.
Vi hørte at noe gikk galt på Prosjekt Ronkonkoma.
Jeg trenger en whisky til for den der. Den ble ikke engang ferdig.
Men jeg husker alt om den.
Det er alltid en anspent stemning på settet når man skal ha et stort stunt,
og enda mer når det omfatter flammer.
Klart. Og vær så god!
Men alt gikk som det skulle. Bilen bråbremset,
stuntmannen ble kastet ut på bakken, de helte bensin over ham og tente på.
Det var helt riktig.
Råkult!
Så jeg ropte: "Kutt."
Ok, kutt! Slukk flammene.
De slukket ham.
Ok. Da går vi til steadycam.
Men fyren ventet ikke til alle flammene var slukket.
Før jeg vet ordet av det, kommer han mot meg...
Godt jobbet.
...mens han sier at han vil vise meg noe. Og plutselig tar han fyr igjen.
Jøye meg! Øyenbrynene mine ble svidd av.
Ok, jeg vet at jeg sier "faen" ofte, men jeg sier det faen meg ikke så ofte.
Ja, kanskje du har rett. Jeg burde ha mer tro på meg selv.
Det fungerte for deg.
- Vil du ha en øl? - Ja.
- Du får endelig manuset ditt lagd. - Det stemmer. Ja.
Hva?
- Ron? Ron-Ron. - Ron-Ron.
Vi må finne den stuntmannen.
Om dere gjør det, få tilbake skoene mine. Han stjal dem rett fra husvognen min.
Jeg måtte kjøpe et nytt par, kan ikke jobbe uten.
- De har en ekstra støtpute på hælene. - De samme som på radiatoren.
Dette er vår mann. Husker du navnet hans?
Jeg glemmer ham aldri. Rex Bailey. Jeg har et bilde av ham, om det hjelper.
Jeg beholder alltid bildene av dem jeg bannlyser fra settet.
Ok, her er han.
- Det ser litt ut som... - Tenk deg ham med skjegg.
- Og briller. - Og en mørk bolleklipp.
Å, herregud.
Det var litt av et hopp. Har du gjort stunt før?
Jeg prøver å bli manusforfatter, men jeg sier ikke nei til å være på settet.
Ditt første profesjonelle flammestunt. Er du klar?
Slukk flammene.
Da går vi til steadycam. Jeg vet jeg sa...
- Mr. Howard. - Godt jobbet.
Kan du lese manuset mitt?
Når anla du skjegg, jenta mi?
Hva? Det er deg.
Hva? Nei!
Bare drap i bygningen: filmen Skrevet av Sazz Pataki
Marshall?
Hvorfor står det at dette manuskriptet er skrevet av Sazz Pataki?
SAZZ' PROTESJÉ ER MARSHALL P. POPE!
Oversatt av: S. Marum